Meteorológus végzettségem van.
Fizikai meteorológiából végeztem mesterfokon, és ebből írtam doktorit.
Tehát papírom van róla, hogy az vagyok.
Ezzel pedig mindig együtt jár négy kérdés.
Az egyetlen előrejelzésem, ami mindig beválik.
(Nevetés)
Tehát ezek a kérdések:
"Marshall, melyik csatornán vagy?"
(Nevetés)
"Dr. Shepherd, milyen idő lesz holnap?"
(Nevetés)
Ez meg az egyik kedvencem:
"A lányomnak jövő szeptemberben lesz szabadtéri esküvője.
Lesz eső?"
(Nevetés)
Nem vicc, tényleg kapok ilyeneket, és nem tudok felelni rájuk,
elhagy a tudományom.
Mostanában viszont ezt kérdezik legtöbbször:
"Dr. Shepherd, hisz a klímaváltozásban?"
"Hisz ön a globális felmelegedésben?"
Mindig uralkodnom kell magamon, amikor ezt kérdezik tőlem.
Már eleve rossz a kérdésfeltevés.
A tudomány ugyanis nem hit kérdése.
A fiam tízéves, hisz a fogtündérben.
Jó is lenne már túl lenni rajta, mert gyorsan fogynak a dollárjaim.
(Nevetés)
Ő hisz a fogtündérben.
De gondolkozzunk kicsit.
Ott van Atlantában a Bank of America épülete.
Ugye, soha senki nem tesz fel ilyen kérdést:
"Hisz ön abban, hogy ha felmegy annak az épületnek a tetejére,
és ledob egy labdát, az le fog esni?"
Azért nem kérdez ilyet senki, mert a gravitáció magától értetődik.
Miért nem hallunk ilyen kérdést:
"Hisz ön a gravitációban?"
De olyat persze feltesznek:
"Hisz ön a globális felmelegedésben?"
Gondoljuk át ezeket a tényeket.
Az Amerikai Tudományfejlesztési Szövetség, az AAAS,
az egyik legkiemelkedőbb tudományos szervezet
tudósokat és a nyilvánosságot kérdezett különböző tudományos témákról.
Mondok néhányat közülük:
génmódosított élelmiszer, állatkísérletek, emberi evolúció.
Nézzék, mit mondanak a tudósok,
a terület szakembereit pirossal jelöltem,
szemben a szürke jelzéssel, ami a közvéleményt jelzi.
Hogyan jutottunk ide?
A tudósok és a közvélemény között óriási szakadék tátong ezekben a témákban.
Kicsit közelítek a saját szakterületemhez,
a klímaváltozáshoz.
A tudósok 87 százaléka szerint
hozzájárulnak az emberek a klímaváltozáshoz.
A nyilvánosságnak pedig csak 50 százaléka gondolja így.
Hogyan jutottunk ide?
Felmerül hát a kérdés,
mi alakítja a tudományos értelmezést?
Érdekes kérdés,
már régóta foglalkoztat.
Szerintem hiedelmek és téveszmék formálják
a tudományról alkotott közfelfogást.
Hiedelmek és téveszmék.
Gondolkozzanak velem, kérem.
Ugyanis ezek három eleméről szeretnék beszélni:
a megerősítési torzításról, a Dunning-Kruger-hatásról
és a kognitív disszonanciáról.
Ezek úgy hangzanak, mint nagy, ékes tudományos szakkifejezések, és azok is.
De ha elmondom a jelentésüket, önök azt fogják mondani:
" Ó! Hiszen ezt ismerem, és tudok is rájuk élő példát mondani!"
Megerősítési torzítás:
Olyan bizonyítékot keresünk, ami alátámasztja hitünket.
Időnként valószínűleg valamennyien beleesünk ebbe a hibába.
Vegyünk egy példát.
Twitterezek.
Amikor havazik,
szinte mindig megkapom ezt a tweetet.
(Nevetés)
"Hé, Dr. Shepherd, fél méter magas globális felmelegedés van az udvaromon,
mit hadoválnak klímaváltozásról?"
Sokszor megkapom ezt a tweetet.
Aranyos, mindig megmosolyogtat.
De tudományosan alapvetően hibás.
Ugyanis azt támasztja alá,
hogy aki ilyet ír, annak fogalma sincs
az időjárás és a klíma közti különbségről.
Szoktam mondogatni: az időjárás a hangulatunk,
a klíma a személyiségünk.
Gondoljanak bele.
Az időjárás a hangulatunk, a klíma a személyiségünk.
A pillanatnyi hangulatunk nem feltétlenül árulkodik személyiségünkről,
ahogy egy hideg nap sem árul el semmit a klímaváltozásról,
éppenséggel egy kánikulai nap sem.
Dunning-Kruger:
Két cornelli kutató mutatta ki a Dunning-Kruger-hatás jelenségét.
Ha utánaolvasnak a legfrissebb tudományos szakirodalomban,
mindenféle cifra kifejezéssel találkoznak majd:
illuzórikus felsőbbrendűségi komplexus azt hinni, hogy tudunk valamit.
Másképp szólva: az emberek azt hiszik, többet tudnak, mint amennyit valójában.
Vagyis alábecsülik azt, amit nem tudnak.
Aztán a kognitív disszonancia.
Az egy érdekes dolog.
Nemrég ünnepeltük a Mormotanapot, ugye?
A legjobb példa a kognitív disszonancia leírására,
amikor tanult emberek azt kérdezik tőlem: pontos-e a rágcsálók előrejelzése.
(Nevetés)
De mindig megkapom a kérdést.
(Nevetés)
Azt is hallom, a Farmers' Almanacból jósolnak időjárást.
Mi is ezen a kalendáriumon nőttünk fel, mindenki ismeri.
Az a gond vele, hogy csak körülbelül 37 százalékig pontos
a Penn Állami Egyetem kutatásai szerint.
Ma pedig olyan korban élünk,
melyben tudományosan előre jelezhetjük az időjárást.
Na jó, tudom, néhányan önök közül most azt gondolják: "Aha, persze,"
legalább 90 százalék pontossággal tudunk előre jelezni.
Csak hát önök hajlamosak a ritka tévedéseinkre emlékezni.
(Nevetés)
Tehát megerősítési torzítás, Dunning-Kruger és kognitív disszonancia.
Szerintem ezek formálják a tudományról alkotott téveszméket és értelmezéseket.
De rajtuk kívül az írott sajtó és a félretájékoztatás is
korlátoz minket.
A 2017-es hurrikánszezonban
külön riportereket kellett megbízni sajtóorgánumokban
azzal a feladattal, hogy vessék el a hamis időjárási híreket.
Ilyen korban élünk.
Nem győzöm kezelni a közösségi oldalakon.
Valaki kitesz a twitterre egy időjárás-előrejelzést
az Irma nevű hurrikánról, csak egy a gond vele:
nem a Hurrikán Központból ered.
De mindenki kiteszi, aztán tovább osztják, vírusként terjed.
Egyáltalán nem a Nemzeti Hurrikán Központból származik.
Tizenkét évet dolgoztam a NASA-nál,
mielőtt a Georgiai Egyetemre jöttem,
a Földtudományi Tanácsadó Bizottság elnöke vagyok,
épp múlt héten voltam náluk Washingtonban.
Láttam néhány érdekességet.
Itt egy NASA-modell és tudományos műholdas adatok,
a 2017-es hurrikánszezont mutatják.
Látják rajta a Harvey hurrikánt?
Nézzék az Afrika felől áramló porfelhőt.
Nézzék az erdőtüzeket Amerikában és Kanada nyugati részén.
Ott jön az Irma hurrikán.
Ez engem elbűvöl.
De tudják, én totál rákattantam az időjárásra.
Még fontosabb, hogy ez is mutatja: olyan technológiánk van,
mellyel nemcsak megfigyelhetjük az időjárást és az éghajlati rendszert,
de előre is jelezhetjük.
Tudományos ismereteink vannak,
tehát semmi szükség olyan értelmezésekre és téveszmékre,
melyekről beszéltünk.
Megvan a tudásunk.
De gondoljanak bele...
Ez itt a texasi Houston, a Harvey hurrikán után.
Rendszeresen publikálok a Forbes magazinban,
az egyik cikkemben ezt írtam egy héttel a Harvey pusztítása előtt:
"100-130 milliméter körüli csapadékra számíthatunk."
Egy héttel előtte megírtam.
Mégis, amikor a houstoniakkal beszélgetünk, azt mondják:
"Sejtelmünk sem volt arról, hogy ez ilyen szörnyű lesz."
(Nevetés)
Én csak...
(Sóhajt)
(Nevetés)
Egy héttel előtte.
De –
Tudom, furcsa, de az az igazság,
hogy mindenki nehezen fogja fel azt, amit még nem élt át.
Houston lakói időtlen idők óta ismerik az esőt,
sokszor mosta el őket árvíz.
De ilyet még sosem éltek át.
Houston éves csapadékmennyisége nagyjából 86 milliméter.
Most három nap alatt 130 milliméternyi zúdult rájuk.
Szokatlan esemény, egészen rendkívüli.
Hiedelmek, téveszmék, írott sajtó és félreinformálás.
Hogyan változtassunk szokásainkon, melyek gúzsba kötik értelmezéseinket?
Nem kell ahhoz Houstonba mennünk, elég a saját portánk előtt söprögetni.
(Nevetés)
Emlékeznek a "Hópokalipszisre?"
(Nevetés)
És a Hómageddonra?
A Hózillára?
Nevezhetik bárminek.
Öt centis hó volt.
(Nevetés)
Az ötcentis hó elzárta Atlantát.
(Nevetés)
De benne voltunk a téli viharfigyelési rendszerben,
úgyhogy tanácsot kértünk az előrejelzőktől.
Sokan úgy fogták ezt föl mint a riasztási fok enyhítését.
„Ó, nem is lesz ez olyan vészes!”
Mikor csakugyan úgy vélték, hogy nem is lesz olyan vészes,
ám a riasztási fokot valójában növelték.
Ahogy az adatok érkeztek, a helyzet egyre romlott.
A példa azt igazolja, mennyire érzékeink rabjai vagyunk.
Felvetődik tehát a kérdés,
hogyan tágíthatjuk látókörünket?
A kör területe: pi szorozva sugár a négyzeten.
Ha növeljük a sugarat, nő a kör területe.
Hogyan növeljük tudományos ismereteink sugarát?
Elmondom, mit gondolok erről.
Mindenkinek megvan a maga téveszme-rendszere.
Mindenkit arra buzdítok, ismerje fel a sajátjait.
Mindenki legyen tisztában saját téveszméivel.
Honnan erednek?
Belénk nevelték, politikai nézőpont, vallásos hit –
mik alakítják az önök téveszméit?
Aztán értékeljék hírforrásaikat –
honnan szerezik be a tudományos információikat?
Mit olvasnak, mit hallgatnak,
hogy gyarapítják tudományos ismereteinket?
Aztán fontos, hogy ezt nyíltan ki is mondják.
Beszéljenek arról, hogyan értékelik téveszméiket és hírforrásaikat.
Szeretném, ha meghallgatnák ezt a 40 másodperces kis videót,
az egyik legnépszerűbb amerikai tévés meteorológus, Greg Fishel
Raleigh-ban, Durham területén,
köztiszteletben áll azon a környéken.
Klímaszkeptikus volt.
De figyeljék, mit mond a véleménynyilvánításról.
Greg Fishel: Elkövettem azt a hibát,
és csak nemrég vettem észre,
hogy csak olyan információt kerestem,
ami alátámasztja előfeltevéseimet,
és nem voltam kíváncsi semmilyen ellenvéleményre.
Majd egy nap arra ébredtem,
hogy felvetődött bennem egy kérdés:
"Greg, csak nem a megerősítési torzítás csapdájába estél?
Csak olyan információt keresel, ami alátámasztja, amit gondolsz?"
És ha őszinte akarok lenni magammal, márpedig arra törekszem,
akkor el kell ismernem: így történt.
Ezért több tudóssal is beszélgettem,
a legfrissebb tudományos szakirodalmat olvastam,
és igyekeztem úgy viselkedni, ahogy azt Penn államban tanították
egyetemista koromban,
nagyon nehezen tudtam elfogadni azt az érvet,
hogy ne lenne legalább egy kis hatásunk.
Ennek mértéke talán kétséges volt,
de azt mondani, hogy "semennyi", elfogadhatatlannak tűnt számomra
tudósként is, magánemberként is.
JMS: Greg Fishel épp arról beszélt, hogy hogyan növeli
tudományos megértésének sugarát.
És amikor saját látókörünket tágítjuk,
az nem egy jobb jövőről szól,
hanem arról, hogy úgy őrizzük meg az életet, ahogy ismerjük.
Ezért fontos a georgiai Athénnak, Atlantának,
és az egész Georgia államnak valamint az egész világnak,
hogy mit gondolunk tudományos megértésünk látókörének tágításáról.
Úgyhogy terjesszék ki látókörük sugarát.
Köszönöm.
(Taps)