[Ця промова містить непристойну лексику і описи сцен сексуального насилля]
[Рекомендоване вікове обмеження аудиторії ]
"Ешлі Джадд - тупа йобана шльондра".
"Нікого не можна засудити за те, що назвав когось пиздою".
"Якщо ти не в змозі миритися з інтернетом, пиздуй на хуй, повіє".
"Я бажаю Ешлі Джадд померти страшною смертю.
Вона абсолютно найгірша".
"Ешлі Джадд, ти - причина, чому жінки не мають голосувати".
"Cоціопат - настільки поганий серіал,
що я б навіть не став його ґвалтувати".
"Що б ви не робили,
не говоріть Ешлі Джадд. Вона помре одинока із висохлою вагіною".
"Якщо б мені довелося трахати підстаркувату жінку,
Боже мій,
я б виїбав все лайно із Ешлі Джадд,
ця сука - гаряча штука.
Я б робив із нею речі, які не можна пробачити".
Онлайн-жінконенависництво - це глобальна трагедія у боротьбі за гендерну рівність
і воно має терміново щезнути.
(Оплески)
Голоси дівчат і жінок,
як і голоси наших союзників, скуті у способи,
які чинять особисту, економічну,
професійну і політичну шкоду.
І якщо ми приборкаємо напади,
ми розширимо свободу.
Я - фан баскетбольної команди Кентукі,
тож одного прекрасного березневого дня минулого року
я робила те, що я роблю найкраще за все:
вболівала за моїх "Диких котів".
Квітли нарциси,
але судді не свистіли у свисток, коли я просила їх про це.
(Сміх)
Дивно, вони дуже приязні до мене, поки гра не розпочата,
але абсолютно ігнорують мене під час самої гри.
(Сміх)
Троє з наших гравців отримали поранення, тож я зробила наступну неперевершену річ...
Я написала про це у Твітері.
[@ArkRazorback брудна гра може поцілувати мою команду у вільний кидок --
@KySportsRadio @marchmadness @espn поранили до крові вже 3 гравців.]
Для мене вже рутина, коли про мене пишуть те, з чого я сьогодні почала.
Таке стається зі мною кожного дня
у соціальних мережах, як Твітер і Фейсбук.
З тієї пори, як я долучилася до Твітера у 2011,
жінконенависництво і жінконенависники докладно продемонстрували,
що стежитимуть за кожним моїм кроком.
За моєю духовністю, моєю вірою,
цькувати мене за те, що я селючка - мені можна це казати, а тобі не можна -
все це - проста гра.
І я реагувала на це різними стратегіями.
Декого я намагалася переконувати.
Один хлопець надсилав мені гіперсексуальні, гидкі речі,
і на його аватарі була дівчинка.
Я відписала йому зі словами...
"Це твоя донечка?
Мені дуже страшно через те, що ти можеш думати
і говорити жінкам такі речі".
І він здивував мене, сказавши:
"Знаєте що? Ви маєте рацію. Вибачте".
Іноді люди хочуть, щоб їм вказали на їхні помилки.
Інший хлопець задумливо пояснював - не знаю вже і кому, -
що може я була визначенням для слова "сunt" (одне із значень - вульгаризм "пизда").
Я була одружена із шотландцем 14 років,
тож я відповіла: "Cunt має різні значення у багатьох країнах,
(Сміх)
але я майже впевнена в тому, що ти втілюєш глобальний стандарт "хера".
(Сміх)
(Оплески)
Я намагалася бути вище цього, я занурювалася до їхнього рівня,
але здебільшого я пробігалася сторінками соціальних медіа,
примруживши око, намагаючись не бачити всього цього,
але м'ясо з котлет не відновити.
Шо побачиш - не розбачиш.
І це травмує.
І я таємно сподівалася десь у глибині душі,
що те, що говорили мені і про мене було...
неправдою.
Тому що навіть я,
відкрита, самопроголошена феміністка,
яка служить біля вівтаря Глорії (мається на увазі Глорія Стайнем)
(Сміх)
поглинаю патріархат.
Це дуже важливо.
Патріархат - це не хлопці і чоловіки.
Це - система, у якій ми всі беремо участь,
включно зі мною.
Того самого дня з якоїсь невідомої причини
саме той твіт після баскетбольної гри
запустив дещо, що зветься "кібер-цькуванням".
Це - жалючий глобальний потік наймерзенішої ненависті:
погрози смерті, погрози зґвалтування.
І вам не відомо,
коли я сиділа вдома одна у моїй нічній сорочці,
мій коханий колишній чоловік зателефонував мені,
і залишив повідомлення на голосовій пошті:
"Кохана...
те, що з тобою відбувається - не ОК".
І щось у ньому, таке рішуче у прагненні захистити мене того вечора ...
дозволило мені рішуче захищатися самій.
І я почала писати.
Я почала писати про те,
що я - жертва, що перенесла всі форми сексуального насилля,
включаючи три зґвалтування.
І скільки ненависті я отримала у відповідь на це -
ось тільки декілька прикладів коментарів, що були у стрічці новин.
Найвеселіше зі всього те, що мене назвали "брехлом".
[Джей: Вона насолоджувалася кожною хвилиною!!!!]
Аудиторія: О, Святий Ісусе.
Ешлі Джадд: Дякую, Ісусе. Нехай сяють твої милість і прощення.
Тож я написала феміністичну колонку:
"Забудьте про свою команду:
Саме ваше онлайн-цькування, спрямоване проти дівчат і жінок,
може поцілувати мої доброчесні сідниці".
(Сміх)
(Оплески)
І я зробила це сама, і опублікувала це сама,
тому що мій радник попросив:
"Будь ласка, не треба,
потік зворотнього бруду неминучий -
я боюся за тебе".
Але я довіряю дівчатам, і я довіряю жінкам,
і я довіряю нашим союзникам.
Колонка була опублікована і стала вірусною,
вона доводить, що кожного дня
ми переживаємо цей феномен - онлайн-жінконенависництво -
по всьому світу,
і коли воно інтерсекційне,
це іще гірше.
Сексуальна орієнтація, гендерна ідентичність,
раса, етнічна приналежність, релігія
і багато інших
підсилюють жорстокість, яку переживають дівчата і жінки,
і для наших наймолодших дівчат все стає набагато гіршим.
Це, звичайно, травмує.
Наше психічне здоров'я, наше емоційне благополуччя
дуже сильно страждають
через те, що погрози про насилля
нейробіологічно відчуваються так само, як фізичне насилля.
Кортизол здіймається до небес, лімбічна система горить,
ми втрачаємо продуктивність на роботі.
І поговорімо про роботу.
Наша здатність працювати також обмежена.
Онлайн-пошуки жінок, які подають заяви про роботу, закінчуються тим, що в інтернет з'являються
їхні оголені фотографії, неправдиві заяви, що в них ЗПСШ,
їхні адреси з приміткою, що вони доступні для сексу,
з реальними випадками,
коли на їхній поріг заявлялися люди, що претендували на оголошений секс.
Наші можливості отримати освіту погіршені.
96 відсотків всіх фотографій молодих людей
сексуального характеру...
фотографії дівчат.
Наших дівчат.
Наші хлопчики удвічі чи втричі частіше -
без отримання згоди -
розповсюджують ті фотографії.
І я також хочу згадати про порно помсти.
Частина результатів, досягнутих за допомогою цього твіту -
це моє знайомство з союзниками і іншими активістами,
що відстоюють безпечну і вільну мережу інтернет.
Ми розпочали дещо із назвою "Проект мовлення",
що стримує насилля і розширює свободу.
І цей веб сайт забезпечує важливий форум,
тому що наразі немає глобального легального способу
вирішити це.
Але ми надаємо на нашому сайті стандартизований список визначень,
тому що дуже складно атакувати поведінку правильно,
якщо ми не маємо згоди щодо визначення цієї поведінки.
І так я дізналася, що порно помсти вживається небезпечно часто.
Це - неузгоджене розповсюдження фотографії
із тактичною ціллю зганьбити і принизити дівчину або жінку
і створити порнографічний образ.
Наша природна сексуальність -
я не знаю про вашу - прекрасна і дивовижна.
І моє вираження сексуальності - це не порнографічний контент.
(Оплески)
Отже, в мене є всі ці ресурси,
яких, і я це дуже добре розумію, немає у величезної кількості людей у світі.
Мені з колегами вдалося започаткувати "Проект мовлення".
Мені часто вдається привернути увагу компанії, що володіє соціальною мережею.
Невдовзі відбудеться мій прекрасний візит до штаб-квартири Фейсбуку.
Поки що це не допомогло покращити ідіотські стандарти доповідання про порушення...
Фактично, я плачу декому за те, що ця людина вичищає мої соціальні мережі,
щоб захистити мій мозок
від щоденних хвиль травми і ненависті.
І знаєте що?
Я отримую ненависні коментарі навіть за це.
"О, ти живеш у ехо-камері".
Ну, знаєте?
Якщо в мене є вибір, чи дозволити комусь викласти моє фото із відкритим ротом
і з текстом, що "хтось не може дочекатися, щоб "кінчити" на моє обличчя",
то я маю право провести цю межу.
(Оплески)
І це розмежування на віртуальне і реальне є лицемірним,
знаєте чому -
тому що таке насправді трапилося зі мною у дитинстві,
і той твіт повернув мене до старої травми,
і я мусила працювати з тим.
Але ви знаєте, що робимо ми? Ми беремо всі ті вислови ненависті
і розбираємо на деталі,
і кодуємо їх,
а потім віддаємо ці дані
з тим, щоб розуміти їхню інтерсекційність:
коли я отримую порнографію,
коли це з приводу політичних поглядів,
коли це стосується віку, коли це торкається всього зазначеного вище.
І ми збираємося перемогти у цій боротьбі.
Є багато вирішень -
дякувати провидінню.
Я запропоную декілька з них,
і, звичайно, я кидаю виклик вам, щодо пропонування ваших ідей.
По-перше, ми маємо почати з грамотності у просторі цифрових медіа,
і все це мусить мати гендерне забарвлення.
Ми маємо навчити дітей, школярів, вихователів, батьків:
це - надзвичайно важливо.
По-друге,
поговорімо про наших друзів у сфері технологій?
Говорю це з гідністю і повагою:
сексизм на ваших робочих місцях має припинитися.
(Оплески)
(Вітання)
ЕДГР (Eкономічні дивіденди від гендерної рівності),
глобальний стандарт гендерної рівності,
мінімальний стандарт.
І знаєте що, Кремнієва долина?
Якщо L'Oréal в Індії,
в Філіппінах, у Бразилії
і в Росії зміг це зробити,
ви теж так зможете.
Досить виправдань.
Тільки тоді, коли жінок стане достатньо у кожному відділі ваших компаній,
включно з тими, що займаються розробкою, починаючи із самого низу,
зміниться риторика про пріоритети і рішення.
І ще більше любові до моїх друзів у технологіях:
заробляння статків на жінконенависництві у відеоіграх має припинитися.
Я так втомилася від ваших балачок на коктейльних прийомах -
наприклад у Аспені пару тижнів тому -
про те, який прикрий той Ґеймґейтський скандал (#Gamergate),
коли ви так само заробляєте мільярди доларів на іграх,
у яких жінок калічать заради розваги.
Баста! - як сказали б італійці.
Досить.
(Оплески)
Нашим друзям у поліції теж є чим зайнятися,
тому що ми бачимо,
що онлайн-насилля - це продовження персонального насилля.
У нашій країні
від рук своїх інтимних партнерів загинуло більше дівчат і жінок,
ніж у трагедії 9/11
та на війнах у Афганістані і Іраку разом.
І говорити про це не класно,
але це - правда.
Ми так багато уваги на геополітичному рівні приділяємо тому,
як чоловіки ставляться до жінок на тих теренах...
У 2015 році у цій країні
послугами служби протидії домашньому насиллю скористалося 72 828 жінок.
І це не включає дівчат, жінок та хлопчиків, які також їх потребували, але не звернулися по них.
Поліція має добре знатися
на сьогоденних інтернет-технологіях,
приладах, та мати розуміння цих платформ -
як саме вони працюють.
Поліція хотіла допомогти, коли Аманда Гесс зателефонувала
з приводу погроз смерті, які вона отримувала в Твітері,
але насправді стало зрозуміло, що вони не зможуть нічого вдіяти, коли її спитали:
"Що таке Твітер?"
Наші законодавці мають написати і прийняти сучасні закони,
які будуть торкатися сьогоднішніх технологій
і випливати з реалій свободи слова та витікаючої з цього вербалізованої ненависті.
Нещодавно у Нью-Йорку до злочинця не змогли застосувати закон
через те, що злочини повинні вчинятися -
навіть анонімні -
вони мають вчинятися телефоном, поштою,
телеграфом -
(Сміх)
Мова має бути нейтральною щодо технологій.
Отже, вочевидь,
мій голос доволі зухвалий.
Тож поговорімо ще про наших друзів...
білих чоловіків.
Ви маєте грати вашу роль і робити свій вибір.
Ви можете зробити щось,
або не робити нічого.
Ми у цій аудиторії нормальні,
але коли це вийде за межі, кожен скаже:
"О Господи, та вона ж зворотня расистка".
Саме це сказав білий чоловік, Роберт Моріц,
член правління, ПрайсуотерхаусКуперс,
він попросив мене включити це у мою промову.
Ми повинні розвинути телефони довіри і групи підтримки,
щоб жертви могли допомагати один одному,
коли їхні життя і фінанси зруйновані.
Як особистості ми маємо припиняти гендерне насилля, щойно воно назріває.
92 відсотка молодих людей
у віці 29 років і менше стають його жертвами.
72 відсотки нас із вами стали його свідками.
Ми повинні мати сміливість і волю
припиняти його, щоб воно не розгорталося.
І наприкінці,
вірте їй.
Вірте їй.
(Оплески)
Фундаментально це - проблема людського спілкування.
І через те, що я вірю, що людське спілкування - це серце нашого одужання,
якщо ми не трансформуємо травму, ми перенесемо її далі.
Едіт Вортон сказала: "Кінець прихований у початку", -
тож ми закінчимо цю промову, замінивши риторику ненависті на риторику любові.
Тому що у всьому цьому я іноді почуваюся самотньою,
але я знаю, що всі ми - союзники.
Нещодавно я дізналась,
як вдячність і позитивні ствердження нівелюють негативні враження.
Потрібно п'ять позитивних речей, щоб стерти одне негативне зауваження,
і саме подяка -
безкоштовна, доступна глобально у будь-який час, будь-де,
кожному на будь-якому діалекті -
активує передню поясну кору головного мозку за коліном мозолистого тіла,
так званий мозковий вододіл,
який заливає його чимось дивовижним і прекрасним.
Тож я говоритиму чудові речі про себе.
Я прошу вас віддзеркалити їх мені назад.
Це може бути якось так:
(Сміх)
Я - могутня і сильна жінка, і ви продовжуєте: "Так, ти така".
Аудиторія: Так, ти така.
Ешлі Джадд: Моя мама любить мене.
А: Так, вона любить.
ЕД: Я досягла доброго результату своєю промовою.
А: Так, ти досягла.
ЕД: Я маю право бути тут.
А: Так, ти маєш.
ЕД: Я насправді мила.
(Сміх)
А: Так, ти така.
ЕД: Бог робить добру справу.
А: Так, він робить.
ЕД: І я люблю вас.
Щиро вам дякую за те, що дозволили мені служити вам.
Благослови вас Господь.
(Оплески)