"Néhány tucat óra egész életek kimenetelét befolyásolhatja.
És ilyen esetekben, ezt a néhány tucat órát,
akár egy szénné égett óra megmentett maradványait...
meg kell menteni romjaiból, és meg kell vizsgálni."
Ez az alapgondolata Arundhati Roy 1997-es regényének, Az Apró Dolgok Istenének.
A történet India Kerala államában, egy Ajemenem nevű városban játszódik,
és egy kétpetéjű ikerpár, Ráhel és Eszta körül forog,
akiket 23 évre elválasztanak egymástól néhány végzetes órát követően,
amelyek során unokatestvérük vízbe fullad, anyjuk titkos viszonya lelepleződik,
szeretőjét pedig meggyilkolják.
A regény jelen idejében Ráhel és Eszta újra találkoznak,
de a történet java a múltban játszódik,
és az elválásukhoz vezető tragikus események részleteit rakja össze.
Roy gazdag nyelvezete és mesteri történetmesélése
meghozta számára az elismerést, a rangos Booker-díjat.
Regényében Roy szülőhazája, India kultúráját vizsgálja,
beleértve a társadalmi normákat és a gyarmati múltat.
Roy egyik fő témája a kasztrendszer,
amely örökletes társadalmi osztályok alapján sorolja be az embereket,
több ezer éves hagyományokat követve.
A 20. század közepére
az egyes foglalkozásokhoz kötött eredeti négy kaszt
kb. 3000 kisebb kasztra bomlott.
Bár a kasztrendszert 1950-ben alkotmányosan eltörölték,
továbbra is befolyásolta India társadalmi életét,
rutinszerűen kirekesztve az alacsonyabb kasztokba tartozókat.
A regényben Ráhel és Eszta közeli barátságban áll Velutával,
a családi konzervgyár egyik munkásával,
aki az érinthetetlenek kasztjába tartozik.
Amikor Velutá és az ikrek anyja, Ammu viszonyt kezdenek,
megsértik a "szeretet törvényeit",
amelyek tiltják az intimitást a különböző kasztokba tartozók között.
Roy figyelmeztet, hogy kapcsolatuk tragikus következményei
"ott bujkálnak örökké a hétköznapi dolgokban.
Ruhafogasokban. Az út aszfaltjában. A szavak hiányában."
Roy írásában folyvást megjelennek a hétköznapi részletek,
amelyek élénken színezik a legtragikusabb pillanatokat is.
A regény az ikrek félig angol unokatestvére, Sophie temetésével indul,
miután a lány vízbe fúlt.
Míg a család gyászol, a forró templomban elszáradnak és begörbülnek a kontyvirágok.
Egy denevérkölyök felmászik egy temetési szárin.
A könnyek úgy remegnek egy állon, akár az esőcseppek az ereszen.
A regény a múltba mélyedve vizsgálja a szereplők erőfeszítéseit,
hogy egy olyan világban éljenek, amelybe nem illenek bele,
a nemzet politikai forrongásai közepette.
Ammu igyekszik, hogy ne szeretett gyerekein töltse ki indulatait,
amikor különösen bezárva érzi magát szülei kisvárosi otthonában,
ahol a szomszédok elítélik és kirekesztik őt mint elvált nőt.
Velutá mindeközben Ammuhoz fűződő viszonyát és a gyerekekkel való barátságát
egyensúlyozza a családhoz fűződő munkakapcsolattal,
és a bontakozó kommunista mozgalomban való részvételével,
amely Indira Gandhi zöld forradalma ellen irányul.
Az 1960-as években a megtévesztő nevű zöld forradalom során
műtrágyákat és rovarirtókat vezettek be,
valamint gátakat építettek India folyóin.
S bár az intézkedések hatására nőtt a terméshozam és csökkent az éhínség,
az alsóbb kasztokba tartozóknak el kellett hagyniuk földjeiket.
A zöld forradalom intézkedései jelentős környezeti károkat is okoztak.
Amikor az ikrek felnőttként visszatérnek Ajemenembe,
mindenütt a zöld forradalom következményeit látják maguk körül.
A gyerekkorukban élettől zsibongó folyó
"irtózatos koponyamosollyal, foghíjakkal
és a kórházi ágyról fölemelt, erőtlen kézzel" üdvözli őket.
Miközben Roy az emberi tapasztalatok mélyére hatol,
végig tudatában van annak,
hogyan formálja szereplőit a hely és idő, amelyben élnek.
Az Apró Dolgok Istene világában
"különféle kétségbeesések vetélkednek az elsőségért...,
a személyes kétségbeesés sohasem lehet eléggé kétségbeesett...,
a személyes zűrzavar bekukkant a nemzet óriási, ádáz, kavargó, sodró,
nevetséges, őrült, megzabolázhatatlan, közös zűrzavarának útszéli szentélyébe."