"כמה עשרות שעות יכולות להשפיע על התוצאה של חיים שלמים
וכשהן עושות זאת, כמה עשרות השעות האלו,
כמו שאריות שהוצלו של שעון שרוף...
חייבות להיות מוחזרות לחיים מההריסות ולהבחן."
זו ההנחה של הסיפור "אלוהי הפרטים הקטנים" ב 1997 של ארונדהטי רוי.
הוא מתרחש בעיר בקרלה, הודו, שנקראת איימנם,
הסיפור סובב סביב התאומים ראהל ואסתה,
שמופרדים ל 23 שנה אחרי כמה עשרות שעות הרות גורל
בהן בת הדודה שלהם טובעת, הרומן האסור של אימם מתגלה,
ואהובה נרצח.
בעוד הספר ממוקם בנקודת האיחוד של ראהל ואסתה,
הנרטיב מתרחש בעיקר בעבר, משחזר את הפרטים
סביב הארועים הטרגיים שהובילו להפרדתם.
השפה העשירה של רוי ויכולתה לספר סיפור
זיכו אותה בפרס בוקר היוקרתי על "אלוהי הפרטים הקטנים."
בסיפור, היא חוקרת את התרבות של הודו מולדתה,
כולל המנהגים החברתיים וההסטוריה הקולוניאלית.
אחד המוקדים שלה הוא מערכת הקאסטות,
דרך לסווג אנשים לפי מעמד חברתי מורש
שהוא בן אלפי שנים.
עד אמצע המאה ה 20,
ארבע המעמדות המקוריים שמשויכים למקצועות מסוימים
חולקו לבערך 3000 תת קאסטות.
למרות שמערכת הקאסטות בוטלה חוקתית ב 1950,
היא ממשיכה לעצב את החיים החברתיים בהודו,
ודוחקת לשוליים אנשים מקאסטות נמוכות באופן שוטף.
בסיפור, לראהל ואסתה יש יחסים קרובים עם וולות'ה,
עובד במפעל החמוצים של המשפחה
וחבר במה שנקרא קאסטת המנודים.
כשוולות'ה ואם התאומים, אמו, פוצחים ברומן,
הם מפרים את מה שרוי מתארת כ "חוקי אהבה"
שאוסרים על אינטימיות בין קאסטות שונות.
רוי מזהירה שהתוצאות הטראגיות של היחסים שלהם
"לעולם יתחבאו בדברים הרגילים," כמו "מתלי מעילים," "הזפת על הכביש,"
ו"חוסר במילים."
הכתיבה של רוי משתמשת באופן שוטף בדברים הרגילים האלה,
ומביאה פרטים עשירים אפילו לרגעים הכי טראגיים.
הספר נפתח בלוויה של בת הדודה החצי בריטית של התאומים סופי
אחרי טביעתה.
כשהמשפחה מקוננת, חבצלות מתקפלות ומתייבשות בכנסיה הלוהטת.
תינוק עטלף זוחל במעלה סארי לוויה.
דמעות זולגות מהסנטר כמו טיפות גשם מהגג.
הסיפור חוזר לעבר כדי לחקור את המאבקים של הדמויות
לפעול בעולם בו הם לא ממש מתאימים,
יחד עם הבעיות הפוליטיות של האומה שלהם.
אמו נאבקת לא להתפרץ על ילדיה האהובים
כשהיא מרגישה לכודה במיוחד בבית העיר הקטן של ההורים שלה,
שם השכנים שופטים ודוחים אותה על גירושיה.
וולות'ה, בינתיים, מאזן את הרומן שלו עם אמו והחברות עם התאומים
לא רק עם ההעסקה שלו על ידי המשפחה,
אלא גם עם החברות שלו בתנועה המחתרתית הקומוניסטית
ל"מהפכה הירוקה" של אינדירה גנדי.
בשנות ה 60, ה"מהפכה הירוקה" בעלת השם המטעה
קידמה דשנים כימיים וקוטלי מזיקים
וסכירת נהרות הודו.
בעוד שהמדיניות הזן הובילה ליבולים גדולים שחיסלו את הרעב,
היא גם נישלה אנשים מקאסטות נמוכות יותר מאדמותיהם
וגרמה לנזק סביבתי נרחב.
כשהתאומים חוזרים לאיימנם כבוגרים,
התוצאות של המהפכה הירוקה ניכרות סביבם.
הנהר ששפע חיים בילדותם
מקבל אותם עם "חיוך של גולגולת מזעזעת, עם חורים היכן שהיו שיניים,
וזרוע רפויה מתרוממת ממיטת בית חולים."
כשרוי חוקרת את העומק של החוויה האנושית,
היא לעולם לא מתנתקת מהדרך בה הדמויות שלה מעוצבות
על ידי הזמן והמקום בו הן חיות.
בעולם של "אלוהי הדברים הקטנים,"
"סוגים שונים של יאוש מתחרים על השליטה...
יאוש אישי לעולם לא יוכל להיות נואש מספיק...
מהומה אישית מושלכת לרגלי המקדש של המהומה הציבורית הרחבה, האלימה, המקיפה,
המניעה, המגוכחת, המשוגעת, בלתי נתפשת של האומה.