Michael Jordan a spus odată:
„Nu știu dacă voi zbura sau nu.
Dar știu că atunci când sunt în aer,
uneori mă simt de parcă nu mai trebuie să cobor niciodată.”
Dar mulțumită lui Isaac Newton,
știm că ceea ce se ridică trebuie să coboare în cele din urmă.
De fapt, limita umană pe o suprafață plată pentru timpul petrecut în aer,
sau timpul de când picioarele se desprind de la sol până revin,
e de aproximativ o secundă,
și, da, asta îl include și pe măreția sa,
al cărui dunk celebru de la linia de lovituri libere
a fost calculat la 0,92 secunde.
Și, desigur, gravitația face dificil să stai în aer mai mult.
Gravitația Pământului atrage toate obiectele către suprafața planetei,
accelerându-le cu 9,8 metri pe secundă la pătrat.
Imediat ce sari, gravitația te trage înapoi.
Folosind ce știm despre gravitație,
putem scrie o ecuație destul de simplă prin care să aflăm timpul petrecut în aer.
Această ecuație spune că înălțimea unui obiect deasupra unei suprafețe
e egală cu înălțimea inițială plus viteza inițială
înmulțită cu cât timp a fost în aer,
plus jumătate din accelerația gravitațională
înmulțită cu pătratul secundelor petrecute în aer.
Acum putem folosi această ecuație pentru dunk-ul lui MJ.
Să zicem că MJ pornește, cum e normal, de la zero metri de la pământ,
și sare cu o viteză verticală inițială de 4,51 metri pe secundă.
Să vedem ce se întâmplă dacă reprezentăm această ecuație pe o axă de coordonate.
Deoarece formula e o ecuație de gradul al doilea,
relația dintre înălțime și timpul petrecut în aer
are forma unei parabole.
Deci, ce ne spune despre dunk-ul lui MJ?
Vârful parabolei ne arată înălțimea maximă față de sol
și e egală cu 1,038 metri,
iar pe axa OX ne arată când s-a desprins
și când a revenit pe sol, diferența fiind timpul petrecut în aer.
Se pare că gravitația Pământului face dificilă
obținerea unui timp mai bun, chiar și pentru MJ.
Dar dacă jucăm în deplasare în altă parte, undeva departe?
Accelerația gravitațională pe cea mai apropiată planetă, Venus,
e 8,87 metri pe secundă la pătrat, fiind similară cu cea de pe Pământ.
Dacă Michael ar fi sărit aici cu aceeași forță ca pe Pământ,
ar fi ajuns la mai mult de un metru de sol,
având un timp petrecut în aer puțin mai mare de o secundă.
Competiția pe Jupiter, cu atracția sa gravitațională
de 24,92 metri pe secundă la pătrat, ar fi mai puțin interesantă.
Aici, Michael nu s-ar putea ridica nici măcar jumătate de metru de la sol,
și ar rămâne în aer 0,41 secunde.
Dar un meci pe Lună ar fi spectaculos,
MJ s-ar putea desprinde din spatele jumătății terenului,
sărind mai mult de șase metri în aer,
iar timpul petrecut în aer de peste cinci secunde și jumătate,
ar fi suficient ca toată lumea să creadă că poate zbura.