Paleontologia:
o știință plăcută copiilor mici,
concentrată pe dezgroparea dinozaurilor
într-un costum „Jurassic Park”.
Craniile sunt scoase din pământ
și expuse public pentru vizionare.
Relevanța acesteia, dincolo de reclame, cărți de colorat și filme cu monștri
nu este cunoscută.
Nu...
Așteptați.
Asta nu este deloc paleontologie.
Paleontologia nu e altceva decât studiul vieților din trecut.
Toate viețile din trecut.
De la strămoși la forme extraterestre.
Aceasta implică întrebări fundamentale precum: „Cine suntem noi?”
și: „Cum am ajuns aici?”,
utilizând cea mai largă definiție posibilă pentru „noi”:
viața însăși.
Dinozaurii, o categorie de păsări,
sunt doar un mic procent din aceasta.
(Râsete)
Totuși, au parte de cea mai multă atenție din partea mass-mediei.
[Diversitatea incredibilă a vieții antice, Dinozauri, Paleontologie]
E o memă foarte potrivită; nu am făcut-o eu.
Acesta este adevărul.
Oricum, majoritatea paleontologilor cred că dinozaurii doar deschid apetitul.
Sunt atâtea lucruri mai grozave în registrul fosil,
și știm atât de multe despre ele.
Să facem un tur scurt fără dinozauri
al ultimilor patru miliarde de ani.
(Râsete)
În primul rând, materialul genetic.
Virusurile au început să producă proteine,
distrugând astfel mediul înconjurător.
Pământul era infectat cu viață.
Unele dintre aceste bacterii noi au învățat să folosească lumina soarelui,
producând oxigen,
absorbând carbon din aer,
distrugând nutrienții de fier ai altor microbi,
și transformându-i în rugină.
Asta a avut loc timp de miliarde de ani.
Unele bacterii au consumat alte bacterii,
obținând astfel abilitatea de a transforma oxigenul în energie,
devenind precursorii animalelor și plantelor.
Dar, ca rezultat, au existat șocuri climatice,
de la cald la rece și viceversa,
care au transformat Pământul în bulgăre de zăpadă acoperit cu ghețari.
Termenul tehnic pentru această perioadă este „Pământul bulgăre de zăpadă”.
(Râsete)
Acum șapte-opt sute de milioane de ani.
În orice caz, microbii s-au unit,
creând viață multicelulară.
Acum 600 de milioane de ani,
au apărut colonii geometrice, care aspirau microbii din apă.
Acestea au fost curând înlocuite de strămoșii animalelor moderne.
Explozia din Cambrian.
Rudele homarului au mâncat alte animale,
capturându-le cu brațele lor agățătoare.
Viermii nereis pelagica s-au târât pe fundul mării și sub el,
creând noi ecosisteme.
Strămoșii noștri mormoloci evadau de-a lungul coastelor antice,
în timp ce rudele lor, țiparii cu dinți scrâșnitori în gât,
înotau deasupra primelor recife de corali care arătau ca un con de înghețată,
evitând monștrii mari cât un autobuz
și scorpionii de mare înfometați.
Ciuperca de plante a ajuns pe uscat.
Dar apoi ghețarii s-au întors, omorând aproape totul.
Dar extincțiile în masă deschid oportunități.
Agnatele au invadat oceanul,
le-au crescut dinți și în final înotătoare.
Păianjeni, scorpioni, melci și viermi au venit pe uscat.
Undeva prin China, unui pește i-au crescut fălci
și descendenții săi au dus agnatele,
scorpionii de mare și planctonul ramificat
la dispariție.
Unii dintre acești pești
aveau oase în înotătoare
și degete încolțite,
șapte sau opt pe înotătoare.
Pe uscat, plantele au devenit copaci,
crescând masiv
sau răspândindu-și sporii doar o singură dată înainte de a muri.
Dar apoi ghețarii s-au întors din nou,
și a fost extincția în masă numărul doi.
A fost epoca peștilor ciudați și crinilor de mare placați.
Rechini cu aripi.
Rechini cu fălci ferăstrău.
Rechini cu înotătoare acoperite cu dințișori.
Rechini cu plăci cu dinți zdrobitoare.
Pești osoși care arătau ca țiparii și scalarii moderni
pentru prima dată.
Zonele umede s-au dezvoltat,
au apărut milipede de 3 metri și libelule gigantice.
Acestea s-au răspândit pe supercontinentul Pangaea și au murit,
creând cărbune,
ducând la o Epocă de Gheață de 100 de milioane de ani.
În cele din urmă, vertebratele au ajuns pe uscat în mod permanent,
ducând la amfibieni asemănători aligatorilor
și protomamifere cu dinți ascuțiți.
Dar apoi vulcanii au erupt peste toată Siberia,
aproape totul a murit
și asta a fost extincția în masă numărul trei.
[Râsete]
Viața de zi aproape murise.
Un singur mamifer cu fildeși a supraviețuit și a prosperat,
dar a fost înlocuit în scurt timp de crocodili galopanți.
În ocean, reptilele marine,
plute gigantice create de rudele vii ale aricilor de mare
și calamari blindați, ammonite, de orice fel și formă.
Dar apoi, Pangaea a început să se separe,
formând o mare de lavă
care într-o zi va avea să devină Oceanul Atlantic,
împrăștiind gaz toxic în atmosferă,
ducând la extincția în masă numărul patru.
[Râsete]
De fapt există mult mai multe decât acestea cinci,
aici sunt cele mari.
[Râsete]
Deci, în cele din urmă, au existat pești de mărimea unei balene,
și peștii moderni au asaltat coralii,
s-au făcut gigantici capturând alge ca să mănânce soare.
Au apărut crabi, pisici de mare și alți pești cu dinți nimicitori,
zdrobind scoici
și ducând la o cursă înarmată între prădători și pradă.
A avut loc o explozie a biodiversități marine.
Mamiferele se cățărau în copaci, zburau
și făceau o mulțime de alte lucruri care într-un fel par moderne.
Se hrăneau cu primele flori polenizate de primele albine.
Au avut loc revoluții ecologice pe uscat și pe mare,
ducând la lumea modernă.
Cu excepția faptului că un asteroid a lovit Mexicul,
ceea ce a declanșat vulcanii din cealaltă pare a lumii, în India,
și aproape totul a murit din nou.
[Râsete]
Dar - întotdeauna există un dar, căci încă suntem aici -
mamiferele s-au ridicat din cenușă,
au devenit mici sub căldură extremă și apoi din ce în ce mai mari.
Existau palmieri și șerpi în Arctica.
Câinii prădători de căprioară se zbenguiau de-a lungul râurilor antice,
în timp ce rudele lor s-au întors în ocean
devenind primele balene asemănătoare vidrei.
Hienele și alte tipuri de carnivori
au fost alungate de rinoceri gigantici cu gâtul lung.
În acest moment totul pare a fi într-un fel familiar
și nu prea.
În Antarctica a început o eră glaciară,
formând prima calotă polară stabilă în două sute de milioane de ani.
Acest lucru a secat restul lumii,
dar a permis apariția ierburilor, rozătoarelor, pisicilor.
Undeva în Africa,
o maimuță începuse să meargă de-a lungul noii savane.
Oh, și existau somoni gigantici cu dinți-sabie,
trebuie să menționez aceasta.
[Râsete]
Deci știm că s-au întâmplat toate acestea
și multe altele.
Cum?
De ce?
Paleontologia este o știință prosperă
la intersecția mai multor alte domenii și tehnologii.
Nu există date mai mari decât registrul fosilifer,
și noi săpam fiecare părticică din el.
Folosim tomografii,
folosim izotopi,
folosim genomuri,
folosim roboți,
folosim simulări matematice,
și tot felul de date analitice.
Maximizăm toate acestea, astfel încât să putem înțelege trecutul
și cum funcționează evoluția.
De asemenea, ne permite să facem previziuni pentru viitor.
Ce se va întâmpla după următoarea extincție în masă?
Ce lucruri ciudate vor mai apărea?
Oare mamiferele vor fi din nou mai mici?
Oare vor mai exista mamifere?
În concluzie,
am învățat multe despre dinozauri.
Dar mai sunt atâtea de învățat
din celelate 99.9 la sută din lucrurile care au trăit vreodată.
Și asta este paleontologia.
Vă mulțumesc!
(Aplauze și încurajări)