La paleontologia,
una ciència dirigida als nens,
tracta de desenterrar dinosaures
portant una samarreta de "Parc Juràssic".
Es desenterren els cranis
perquè el públic els admiri.
Es desconeix la seva importància més enllà dels pescaclics,
els llibres per pintar i les pel·lícules de monstres.
No...
Un moment.
Això no és la paleontologia.
La paleontologia és l'estudi de les formes de vida antiga.
Totes elles.
Des dels ancestres fins a les formes de vida alienígenes.
Tracta de respondre preguntes fonamentals com "qui som?"
i "com hem arribat fins aquí?"
utilitzant la definició més àmplia de "nosaltres":
els éssers vius.
[Diversitat d'ésser vius en el passat, Dinosaures, Paleontologia]
Els dinosaures, un tipus d'aus,
només representen un petit percentatge.
(Rialles)
Però són els que reben la major atenció mediàtica.
(Rialles)
És un mem molt precís, ni tan sols és meu.
Però representa la realitat.
La majoria del paleontòlegs veiem els dinosaures com una droga d'entrada.
Hi ha moltes dades genials al registre fòssil
i coneixem molt bé el tema.
Farem un breu recorregut,
obviant dinosaures del darrers quatre mil milions d'anys.
(Rialles)
Comencem amb el material genètic.
Els virus van començar a produir proteïnes
i a destruir el seu entorn.
La Terra estava infectada d'éssers vius.
Alguns d'aquests nous bacteris van aprendre a alimentar-se de llum solar,
a produir oxigen,
a extreure el carboni de l'aire
i a destruir l'aliment de ferro d'altres microbis,
oxidant-los.
Això va durar milers de milions d'anys.
Alguns bacteris devoraren altres bacteris
i aconseguiren la força necessària per convertir l'oxigen en energia.
Així es convertiren en els precursors del animals i les plantes.
Però com a resultat es produïren commocions climàtiques,
de calor a fred i viceversa,
que transformaren la Terra en una bola de neu amb glaciars.
El nom tècnic d'aquest període és "Terra bola de neu".
(Rialles)
Va ocórrer fa uns 600 o 800 milions d'anys.
Els microbis s'uniren i crearen organismes multicel·lulars.
Fa 600 milions d'anys
van aparèixer unes colònies geomètriques que consumiren els microbis de l'aigua.
Al poc temps foren reemplaçades pels ancestres dels animals actuals:
l'explosió cambriana.
Els parents de les llagostes s'alimentaven d'altres animals
que capturaven amb les seves tenalles.
Uns anèl·lids marins cuirassats travessaven el llit marí
i així van aparèixer nous ecosistemes.
Avantpassats nostres semblants al capgròs es passejaven per les antigues costes,
mentre parents seus semblants a l'anguila
feien cruixir les dents de la gola
i nedaven pels corals en forma de cons de gelat dels primers esculls,
esquivant krakens de la mida d'autobusos
i famolencs escorpins de mar.
Els fongs de les plantes van aparèixer a la terra.
Però després van tornar les glaceres i exterminaren gairebé tot.
Les extincions massives brinden oportunitats.
Uns peixos sense mandíbula envaïren l'oceà.
Tenien puntes, agullons i també aletes.
Les aranyes, els escorpins, els cargols i els cucs van arribar a la terra.
En algun lloc de la Xina un peix va desenvolupar mandíbula
i els seus descendents van fer que els peixos sense mandíbula,
els escorpins de mar i el plàncton ramificat
acabessin extingint-se.
Alguns d'aquests peixos que tenien ossos en les aletes
desenvoluparen dits, uns set o vuit per cada aleta.
En terra ferma, les plantes es convertiren en arbres
i van créixer molt
o van escampar les seves espores un cop abans de morir.
Però llavors tornaren les glaceres i provocaren una segona extinció massiva.
Va ser l'era dels peixos estranys i dels lliris de mar.
Dels taurons amb ales.
Dels taurons amb mandíbules serrades.
Dels taurons amb aletes cobertes de petites dents.
Dels taurons amb poderoses dentadures.
Dels peixos amb ossos, semblants al peix àngel i a les anguiles d'avui.
Per primera vegada.
van aparèixer els aiguamolls
i en ells uns milpeus de tres metres i unes libèl·lules gegants
que es van estendre pel supercontinent de Pangea i van morir
i així crearen el carbó.
Això va provocar l'Edat de Gel, que va durar 100 milions d'anys.
Finalment, els vertebrats van arribar a la terra de forma permanent,
i després els amfibis semblants al caiman
i els protomamífers amb dents de sabre.
Però llavors els volcans van entrar en erupció per tota Sibèria.
Gairebé tot ésser viu va morir
i així es va produir la tercera extinció massiva.
(Rialles)
El dia en què els éssers vius gairebé s'extingeixen.
Un únic mamífer amb ullals va sobreviure i prosperar,
encara que aviat va ser reemplaçat per cocodrils galopants.
L'oceà l'habitaven rèptils marins,
grans quantitats de parents dels eriçons de mar
i calamars cuirassats, ammonits, de tota mena i forma.
Però llavors Pangea va començar a separar-se,
formant un mar de lava que es convertiria en l'Oceà Atlàntic.
El gas tòxic va arribar fins a l'atmosfera
i així es va produir la quarta extinció massiva.
(Rialles)
Sí, en realitat n'hi ha moltes més que aquestes cinc principals.
(Rialles)
Finalment, van aparèixer peixos de la mida d'una balena,
i els peixos actuals abundaven en els corals
i van créixer molt perquè capturaven les algues
per alimentar-se de la llum solar.
Van aparèixer crancs, ratlles
i altres peixos amb dents que trituraven petxines.
Això va donar lloc a una competència entre els depredadors i les seves preses.
Hi va haver una explosió de la biodiversitat marina.
Els mamífers pujaven als arbres, volaven
i feien moltes altres coses que es consideren modernes.
S'alimentaven de les primeres flors pol·linitzades per les primeres abelles.
Hi va haver revolucions ecològiques a la terra i al mar,
que van conduir al món d'avui.
Excepte pel fet que un asteroide va caure a Mèxic
i això va activar els volcans a l'altre costat del món, a l'Índia.
I, tornem-hi, gairebé tots els éssers vius van desaparèixer.
(Rialles)
Però, sempre hi ha un "però", perquè seguim aquí,
els mamífers van sorgir de les cendres,
s'empetitiren per la calor extrema i després es van engrandir.
Hi havia palmeres i serps a l'Àrtic.
Hi havia cérvols depredadors que entremaliejaven pels antics rius,
a la vegada que els seus parents tornaven a la mar
per convertir-se en les primeres balenes semblants a la llúdriga.
Les hienes i altres tipus de carnívors
van ser espantades per uns rinoceronts gegants de coll llarg.
Fins aquí tot sembla bastant familiar, però no ho és.
A l'Antàrtida va començar una Edat de Gel
que va formar el primer casquet polar permanent en 200 milions d'anys.
Això va dessecar la resta del món,
però va permetre el creixement de pastures, rosegadors i gats.
En algun lloc de l'Àfrica,
un simi va començar a caminar per la nova sabana.
Ah, i hi havia salmons gegants amb dents de sabre.
Només volia esmentar-ho.
(Rialles)
Sabem que va ocórrer tot això
i molt més.
Com? Per què?
La paleontologia és una ciència en auge,
és la cruïlla de múltiples camps i tecnologies.
La informació sobre fòssils és la més extensa que existeix
i l'hem estudiat de dalt a baix.
Fem servir tomografies computeritzades, isòtops, genomes,
robots, simulacions matemàtiques i tot tipus d'anàlisi.
Ho maximitzem tot per poder entendre el passat
i com funciona l'evolució.
També ens permet fer prediccions sobre el futur.
Què passarà després de la propera extinció massiva?
Quins éssers estranys apareixeran?
Els mamífers tornaran a ser més petits?
Realment hi haurà mamífers?
Resumint,
hem après molt sobre els dinosaures.
Però encara ens queda molt per aprendre
sobre el 99,9% dels éssers que han viscut en el passat.
Això és la paleontologia.
Gràcies.
(Aplaudiments i aclamacions)