Mint kiderül, amikor több tíz millió ember
munkanélküli, vagy alulfoglalkoztatott,
elég nagy az érdeklődés az iránt, mit tesz a technológia a munkaerővel.
És ahogy nézem ezt az eszmecserét, úgy tűnik,
hogy pontosan a megfelelő témára összpontosít
és ugyanakkor, teljesen elvéti a lényeget.
A téma, amire fókuszál, a kérdés az, vajon
ezek a digitális technológiák hatással vannak-e az emberek
megélhetésére, vagy másképp kifejezve
a droidok elveszik a munkánkat?
És van némi bizonyíték arra, hogy igen.
A nagy recesszió véget ért amikor az amerikai GDP visszatért
a lassú, egyenletes növekedéshez, és néhány más
gazdasági mutató is kezdett helyreállni, és
viszonylag gyorsan egészséges értéket vett fel. A vállalati nyereség
egész magas. Valójában, ha belevesszük a banki nyereséget,
magasabbak, mint valaha.
És az üzleti befektetések felszerelésbe, berendezésekbe,
hardverbe és a szoftverbe minden idők legmagasabb szintjén áll.
Azaz a vállalkozások előveszik a csekkfüzeteiket.
Amit nem igazán csinálnak, az a toborzás.
Tehát a piros vonal a foglalkoztatás / népesség aránya
más szóval a munkaképes korúak százaléka
Amerikában, akiknek van munkájuk.
És látjuk, hogy a nagy recesszió idején érte el a mélypontot,
és még egyáltalán nem kezdett el visszatérni.
De a történet nem csak egy recesszió történet.
Az évtized, amit éppencsak magunk mögött hagytunk, viszonylag
vérszegény volt munkahely növekedés tekintetében, különösen, ha
más évtizedekkel hasonlítjuk össze, és a 2000-es évek
az egyetlenek a feljegyzéseink során, ahol
kevesebb ember dolgozik az évtized végén
mint az elején. Ez nem az, amit látni szeretnénk.
Ha ábrázoljuk a potenciális munkavállalók számát
az ország munkahelyeinek számával szemben, látjuk ahogy
a rés egyre nagyobb és nagyobb az idő múltával, majd
a nagy válság során óriásira nyílik.
Végeztem némi gyors számítást. Vettem az elmúlt 20 év GDP-növekedését
és az elmúlt 20 év a munkaerő-termelékenység növekedését
és egy viszonylag egyszerű módon használtam,
hogy a kivetítsem, mennyi munkahelyre lesz szüksége a gazdaságnak,
hogy folytassa növekedését, és ez az a vonal, amire jutottam.
Ez vajon jó, vagy rossz? Ez a kormány előrejelezése
a munkaképes korú lakosság alakulására a jövőben.
Tehát, ha ezek a jóslatok pontosak, az a rés nem fog bezárulni.
A probléma az, hogy nem hiszem, ezek az előrejelzések pontosak.
Különösen az én előrejelzésemről gondolom, hogy optimista,
mert amikor ezt készítettem, feltételeztem, hogy a jövő
valahogy úgy fog alakulni, mint a múlt,
munkaerő-termelékenység növekedéssel, és valójában nem hiszek ebben,
mert amikor körülnézek, azt hiszem eddig még semmit sem láttunk
amikor arról van szó, milyen hatása van a technológiának a munkaerőre.
Csak az elmúlt pár évben, láttunk digitális eszközöket
olyan készségekkel és képességekkel, mint még soha korábban,
és, hogy ezek mélyen beleássák magukat abba amit mi emberi lények
a megélhetésként teszünk. Hadd mondjak egy pár példát.
Az egész történelem során, ha le akartunk
fordítani valamit egyik nyelvről a másikra,
be kellett vonnunk egy emberi lényt.
Most már van nekünk több-nyelvű, azonnali,
automatikus fordító szolgáltatásunk, ami szabadon elérhető
számos készülékünkön keresztül, egészen az okostelefonokig.
És, ha bármelyikünk használta már ezeket, tudjuk, hogy
nem tökéletesek, de egészen megfelelőek.
Az egész történelem során ha szerettünk volna valamit leírva,
egy jelentést vagy egy cikket, be kellett vonnunk egy embert.
Most már nem. Ez egy olyan cikk, amely megjelent
nemrég a Forbes online kiadásában az Apple jövedelmezőségéről.
Egy algoritmus által íródott.
És ez nem megfelelő, ez tökéletes.
Egy csomó ember megnézi ez, és azt mondják, "oké,
de ezek nagyon konkrét, szűkre szabott feladatok,
és a legtöbb tudás-munkás valójában generalista,
és amit ők csinálnak az az, hogy ülnek egy nagy halom
a szakértelem és tudás tetején, és ezt használják
hogy menet közben reagáljanak, bármilyen kiszámíthatatlan igényre,
és ezt nagyon, nagyon nehéz automatizálni."
Az utóbbi idők egyik legmegkapóbb tudás-munkása
egy Ken Jennings nevű fickó.
Ő nyerte a "Jeopardy!" vetélkedőt 74-szer egymás után,
és vitt haza három millió dollárt.
Ez Ken a jobb oldalon, ahogy három az egyhez veri
Watson, a "Jeopardy!"-t játszó szuperszámítógép az IBM-től.
Tehát, ha megnézzük, mit tehet a technológia
az általános tudás-munkásokkal, elkezdek gondolkodni
nem is lehet olyan különleges az a gondolat
a generalistáról, különösen akkor, olyan dolgokat kezdünk csinálni,
mint összekötni Siri-t Watsonnal, és olyan technológiát
birtokolni ami megérti, amit mondasz
és elismétli nekünk a beszédet.
Namármost, Siri messze nem tökéletes, és jól szórakozhatunk
a hibáin, de azt is szem előtt kell tartanunk,
ha a technológiák, mint a Siri és Watson
a Moore törvény pályája mentén fejlődnek, amit meg is tesznek,
akkor hat év alatt nem 2-szer lesznek jobbak
vagy 4-szer jobbak, hanem 16-szor jobbak lesznek, mint most.
Tehát kezdem úgy gondolni, hogy egy csomó tudás-munka lesz érintve ez által.
És a digitális technológiák nem csak a tudás munkát befolyásolják.
Elkezdik izmaikat feszíteni a fizikai világban is.
Nem is olyan régen lehetőségem volt vezetni a Google
önálló autóját, ami olyan király, mint amilyennek hangzik. (Nevetés)
És garantálom, hogy simán kezelte a stop-and-go forgalmat
a US 101-esen.
Körülbelül három és fél millió ember van az Egyesült Államokban,
akinek a megélhetése a teherautó vezetés.
Úgy gondolom, egy részük érintve lesz e
technológia által. És egyelőre a humanoid robotok
hihetetlenül primitívek. Nem tudnak túl sokat.
De nagyon gyorsan egyre jobbak lesznek, és a DARPA,
a Honvédelmi Minisztérium befektetési ága,
próbálja felgyorsítani a pályájukat.
Szóval röviden, igen, a droidok jönnek a munkánkért.
Rövid távon ösztönözhetjük a munkahelyek növekedését
a vállalkozói szellem ösztönzésével és az infrastruktúrális
beruházásokkal, mert a robotok ma még nem
túl jók hidak javításában.
De a nem túl távoli jövőben, azt hiszem, még a
a legtöbb itt ülő ember életében, egy olyan gazdasággá
alakulunk át, amely nagyon hatékony, de
amely egyszerűen nem igényel túl sok emberi munkaerőt,
és ennek az átmenetnek a kezelése lesz
a legnagyobb kihívás, amellyel a társadalmunk szembesül.
Voltaire összefoglalja miért. Azt mondta, "a munka pedig arra jó,
hogy messze tartson tőlünk három nagy bajt: az unalmat, a bűnt, a szükséget".
De ezen kihívás ellenére, én személy szerint,
még mindig egy hatalmas digitális optimista vagyok,
és roppant magabiztos vagyok abban, hogy a digitális technológiák, amelyeket
éppen fejlesztünk, egy utópisztikus jövőbe visznek bennünket,
nem pedig egy disztópikus jövőbe. És hogy elmagyarázzam miért,
szeretnék egy nevetségesen általános kérdést feltenni.
Azt szeretném megkérdezni, hogy mi volt a legfontosabb
fejlemény az emberiség történetében?
Szeretnék megosztani néhányat a válaszok közül, amit erre
a kérdésre kaptam. Ezt csodálatos megkérdezni
és egy vég nélküli vitát kezdeni róla,
mert néhány ember fel fogja hozni,
hogy a nyugati és a keleti filozófia rendszerek
megváltoztatták az emberek világnézetét.
És majd más emberek azt fogják mondani, "nem, valójában, a nagy történetek,
a nagy fejlemények a világ fő
vallásainak megalapítása, ami civilizációkat változtatott meg
és befolyásolta, hogyan éli számtalan
ember az életét." És megint mások azt fogják mondani,
"Valójában a birodalmak formálják a civilizációkat,
és változtatják meg az emberek életét,
így a emberi történelem legnagyobb előrelépései
hódításokról és a háborúkról szólnak."
És akkor néhány vidám lélek általában mindig felbukkan
és azt mondja: "Hé, ne feledkezzünk el a járványokról." (Nevetés)
Van néhány optimista válasz is erre a kérdésre,
szóval néhány ember felveti a felfedezések korát
és a világ megnyílását.
Mások a szellemi eredményekről fognak beszélni
a tudományágakban, mint ahogy a matematika segített abban,
hogy jobban megértsük a világot, és megint mások
azon időszakokról fognak beszélni amikor mélyen virágzottak
a művészetek és a tudományok. Ez a vita így fog menni tovább és tovább.
Ez egy vég nélküli vita, és nincs meggyőző,
egyedüli válasz. De ha te egy kockafej vagy, mint én,
azt mondod: "Nos, mit mutatnak az adatok?"
És elkezdesz ábrázolni dolgokat, amelyek valószínüleg
érdekelhetnek bennünket, a világ népessége, például,
vagy a társadalmi fejlődés néhány mérőszáma,
vagy a társadalom fejlődésének állapota,
és elkezded ábrázolni az adatokat, mert ezzel a megközelítéssel
a nagy történetek, az emberi történelem nagy fejleményei
azok, amik meggörbítik azokat a vonalakat.
Tehát, ha ezt tesszük, és ábrázoljuk az adatokat,
akkor elég gyorsan néhány fura következtetést fogunk levonni.
Arra a következtetésre jutunk, hogy valójában az előzőekből
egyik sem számított túl sokat. (Nevetés)
Rohadtul nem módosították azokat a görbéket. (Nevetés)
Volt egy történet, egy fejlemény
az emberiség történetében, ami hajlított a görbén,
kb. 90 fokkal elgörbítette, és ez egy technológia történet.
A gőzmozdony, és az ipari forradalomhoz
kapcsolódó technológiák változtatták meg a világot
és befolyásolták az emberi történelmet annyira,
hogy Ian Morris történész szavaival
megcsúfolnak bármit, ami azt megelőzően történt.
Tették ezt azzal, hogy végtelenül megsokszorozták
izmaink erejét, leküzdve az izmaink korlátait.
Aminek a közepén most vagyunk, nem más,
mint agyunk korlátainak legyőzése
és szellemi erőnk végtelen megsokszorozása.
Hogyne lehetne ez olyan nagy dolog, mint
izmaink korlátainak leküzdése?
Tehát önmagam ismétlésének kockáztatásával, ha megnézem
mi történik digitális technológia terén napjainkban,
még korán sem vagyunk túl ezen az utazáson,
és mikor megnézzük, mi történik a gazdaságainkkal
és társadalmainkkal, az egyetlen következtetésem az, hogy
még semmit sem láttunk. A legjobb napok még előttünk állnak.
Hadd mondjak pár példát.
A gazdaságokat az energia hajtja. Nem a tőke hajtja,
nem a munkaerő hajtja. A gazdaságokat az ötletek hajtják.
Tehát az innovációs munka, az új ötletekkel
való előállás az egyike a legerőteljesebb
egyike a legalapvetőbb munkának, amit egy gazdaságban
csak tehetünk. És ez az ahogy az innovációt szoktuk csinálni.
Találnánk egy csomó viszonylag hasonló kinézetű embert
– (Nevetés) –
kivennénk őket elit intézményekből, és betennénk őket
más elit intézményekbe, és várnánk az innovációt.
Most, – (Nevetés) –
mint egy fehér fickó, aki az egész karrierjét az MIT-n töltötte
és a Harvardon, nincs is ezzel problémám. (Nevetés)
De néhány embernek van, és ők úgymond
elrontották a bulit, és lazítottak az innováció dress code-ján.
(Nevetés)
Tehát itt vannak a Top Coder programozási kihívás nyertesei,
és biztosítalak bennetek, hogy senkit nem érdekel
hol nőttek fel ezek a gyerekek, hova jártak iskolába,
vagy hogy néznek ki. Mindaz amivel bárki is törődik
az a minőségi munka, az ötleteket minősége.
És újra és újra azt látjuk, ez történik
a technológia által támogatott a világban.
Az innovációs munka egyre nyitottabb,
befogadóbb, átláthatóbb és jobban érdem-alapú,
és ez lesz továbbra is, nem számít, mit gondol MIT és a
Harvard, és nem lehetnék még ennél is boldogabb emiatt.
Egyszer hallottam, "oké, ezt elismerem,
de a technológia még mindig a gazdag világ eszköze,
és ami nem történik, az az, hogy ezek a digitális eszközök
javítanák a piramis alján levő emberek életminőségét".
És azt akarom mondani erre nagyon világosan: nonszensz.
A piramis alján levők rendkívüli mértékben részesülnek a technológia előnyeiből.
A közgazdász Robert Jensen készítette ezt a csodálatos tanulmányt
korábban, amikor azt vizsgálta, nagy részletességgel,
mi történt a kis halászfaluval, Keralával Indiában,
amikor az első alkalommal mobil telefonokhoz jutottak.
És ha a Quarterly Journal of Economics-nak írsz
akkor nagyon száraz és nagyon körültekintő nyelvet használsz,
de a cikk olvasásakor az az érzésem támadt, hogy Jensen megpóbál
üvölteni hozzánk, és azt mondja, hogy nézd, ez egy nagy dolog volt.
Az árak stabilizálódtak, így az emberek meg tudták tervezni a gazdasági életüket.
A hulladék nem csökkent; megszűnt.
És mind a vevők és az eladók élete
ezekben a falvakban mérhetően javult.
Amit nem hiszek, hogy Jensen rendkívül szerencsés volt
és véletlenül került abba az egyetlen faluba
ahol a technológia jobbá tette a dolgokat.
Ehelyett az történt, hogy nagyon gondosan dokumentálta
mi történik, újra és újra amikor technológia
érkezik az első alkalommal egy környezetbe és közösségbe.
Az emberek élete, az emberek jóléte, drámaian javul.
Tehát ha megnézem az összes bizonyítékot, és arra gondolok
mennyi minden vár ránk, úgy egy hatalmas
digitális optimistává válok, és kezdek arra gondolni, hogy
a fizikus Freeman Dyson csodálatos nyilatkozata
valójában nem is túlzás. Ez egy pontos értékelése, annak ami történik.
A mi digitális -- a mi technológiáink nagy ajándékok,
és mi, most, nagyon szerencsések vagyunk
hogy olyan időszakban élünk, amikor a digitális technológia virágzik,
amikor szélesedik és mélyül és
egyre alaposabb lesz a világ minden táján.
Szóval igen, a droidok elveszik a munkánkat,
de erre a tényre összpontosítva éppen hogy elveszítjük a lényeget.
A lényeg az, hogy akkor mi felszabadulunk, hogy más dolgokat csináljunk,
és amit csinálni fogunk, nagyon biztos vagyok benne,
amit csinálni fogunk, az csökkenteni a szegénységet és a robotolást
és a nyomorúságot a világ minden táján. Biztos vagyok benne
meg fogunk tanulni könnyedebben élni a bolygón,
és én nagyon biztos vagyok benne, hogy amit csinálni fogunk
az új digitális eszközeinkkel, olyan beható
és annyira előnyös lesz, hogy megcsúfol majd
mindent, ami eddig történt.
Az utolsó szavakat átadom annak a fickónak
aki az első sorból élvezte a digitális fejlődést,
öreg barátunknak, Ken Jenningsnek. Egyetértek vele.
Megismétlem szavait:
"Ami engem illet, üdvözlöm az új számítógép urainkat." (Nevetés)
Nagyon szépen köszönöm. (Taps)