Teljesen tudatában vagyok az idő fontosságának.
Azt mondták 2-3 évem van hátra.
Olyan élet elé néztem, amelyben nem leszek képes rendesen kommunikálni.
Szerencsére az elmém ép maradt.
Míg a körülöttem lévő emberek elmélyedtek a beszélgetésben,
addig én gyakran távol voltam,
elveszve a gondolataimban,
és próbáltam kifürkészni az univerzum rejtelmeit.
Talán ez az emberi természet, hogy alkalmazkodunk
és túlélünk.
Egy életünk van értékelni a világegyetem nagyszerűségét.
Még sok dologra kell rájönnünk.
Mindannyian időutazók vagyunk, akik a jövőbe utaznak.
Dolgozzunk össze, hogy a jövőt olyan hellyé tegyük, ahová szívesen mennénk.
Meggyőződésem szerint, az embereknek el kell hagyniuk a Földet,
és új otthont kell létrehozni egy másik bolygón.
Az elkövetkezendő 100 évben elindulunk a valaha volt legnagyobb kalandunkra.
Végzetünk a csillagokban van.
Ne feledjétek! Inkább a csillagokra nézzetek, minthogy a lábatok elé.
Próbáljátok megérteni, amit láttok, és tűnődjetek azon,
hogyan keletkezett az univerzum.
Legyetek kíváncsiak.
Fordította: Magasi Bence, lektorálta: Horváth Krisztián