Chris Anderson: Bili ste svojevrsni matematički fenomen.
Predavali ste na Harvardu i MIT-u već kao mladić.
I onda vas je zvala NSA.
Zbog čega?
Jim Simons: Pa, NSA -- to je Nacionalna sigurnosna agencija --
nisu me baš zvali.
Imali su operaciju na Princetonu, gdje su zapošljavali matematičare
da napadaju tajne kodove i takve stvari.
I ja sam znao da to postoji.
Oni su imali veoma dobru politiku,
jer ste mogli pola svog vremena provoditi radeći svoju matematiku
i barem pola radeći na njihovim zadacima.
I puno su plaćali.
Tako da je to bio neodoljiv poziv.
Pa sam otišao tamo.
CA: Bili ste razbijač kodova.
JS: Tako je.
CA: Dok vam nisu dali otkaz.
JS: Pa, da, dobio sam otkaz. Da.
CA: Kako to?
JS: Pa, kako to?
Dobio sam otkaz, jer je bilo vrijeme Vijetnamskog rata
i šef šefova u mojoj organizaciji je bio veliki obožavatelj rata
i napisao je članak za New York Times, naslovnu priču za sekciju časopisa,
o tome kako ćemo pobijediti u Vijetnamu.
A meni se nije svidio taj rat, smatrao sam da je glup.
I napisao sam pismo Timesu, koje su objavili,
u kojem sam napisao da se, svi koji rade za Maxwella Taylora,
ako se itko sjeća tog imena, ne slažu s njegovim pogledima.
I dao sam svoje mišljenje ...
CA: Oh, OK. To bi prouzročilo --
JS: ... koje je bilo drukčije od mišljenja generala Taylora.
Ali na kraju, nitko nije ništa rekao.
Ali tada, imao sam 29 godina, neki klinac je došao
i rekao da je freelancer za časopis Newsweek
i htio me intervjuirati i pitati što radim sa svojim mišljenjem.
I reako sam mu: "Sada uglavnom radim matematiku,
a kad rat završi, onda ću raditi većinom njihove stvari."
Tada sam napravio jedinu inteligentnu stvar tog dana --
rekao sam svom lokalnom šefu da sam dao taj intervju.
I on je pitao: " Što si rekao?"
I rekao sam mu što sam rekao.
I onda je on rekao: "Moram nazvati Taylora."
Nazvao je Taylora; to je trajalo 10 minuta.
Pet minuta nakon toga dobio sam otkaz.
CA: OK.
JS: Ali nije bilo loše.
CA: Nije bilo loše, jer ste otišli u Stony Brook
i uznapredovali u svojoj matematičkoj karijeri.
Počeli ste raditi s ovim čovjekom.
Tko je to?
JS: Oh, Shiing-Shen Chern.
Chern je bio jedan od najboljih matematičara stoljeća.
Upoznao sam ga dok sam bio student na Berkeleyju.
Imao sam neke ideje,
donio sam ih njemu i svidjele su mu se.
Zajedno smo radili na ovome što lako možete vidjeti tamo gore.
Eto ga.
CA: To je dovelo do vaše poznate objavljene studije s njim.
Možete li imalo objasniti o čemu je bila?
JS: Ne.
(Smijeh)
JS: Mislim, mogao bih ju objasniti nekome.
(Smijeh)
CA: A da objasnite ovo?
JS: Ne mnogima. Ne mnogim ljudima.
CA: Mislim da ste mi rekli da ima veze sa sferama
pa hajdemo tu započeti.
JS: Pa, ima, ali reći ću o tom radu --
imalo je neke veze s tim, ali prije nego što dođemo do toga --
taj rad je bila dobra matematika.
Bio sam jako zadovoljan s tim; i Chern također.
Time je čak započelo malo pod-područje koje sada cvijeta.
Ali, još zanimljivije, ispalo je da je primijenjivo na fiziku,
nešto o čemu nismo imali pojma -- barem ja nisam imao pojma o fizici,
a mislim da ni Chern nije znao previše.
I otprilike 10 godina nakon izlaska studije,
čovjek zvan Ed Witten s Princetona je počeo primijenjivati to na teoriju struna
i ljudi u Rusiji su je počeli primijenjivati na "kondenziranu tvar."
Danas, te stvari nazvane Chern-Simons invarijante,
su se proširile na mnoga područja fizike.
I bilo je nevjerojatno.
Nismo uopće poznavali fiziku.
Nikad mi nije palo na pamet da će se primijeniti u fizici.
Ali tako je s matematikom -- nikad ne znate kamo će otići.
CA: To je nevjerojatno.
Pričali smo kako evolucija oblikuje ljudski um
koji može ili ne može percipirati istinu.
Vi ste nekako došli do matematičke teorije,
bez da ste znali imalo fizike,
otkrijete dva desetljeća poslije da se koristi
u detaljnim opisima stvarnog fizičkog svijeta.
Kako se to dogodi?
JS: Samo Bog zna.
(Smijeh)
Ali postoji poznati fizičar, Eugene Wigner,
koji je napisao esej o nerazumljivoj učinkovitosti matematike.
Ta matematika, koja je ukorijenjena u stvarnom svijetu na neki način --
učimo brojati, mjerimo, svi to rade --
onda sama procvijeta.
Ali često se vraća da nas spasi.
Opća relativnost je primjer.
Hermann Minkowski je razvio tu geometriju i Einstein je shvatio
"Hey! To je točno ono čime mogu prikazati opću relativnost."
Dakle, nikad ne zante. To je misterij.
Misterij.
CA: Dakle, ovdje je matematički dio dosjetljivosti.
Recite nam nešto o tome.
JS: Pa, to je kugla -- sfera koja ima rešetku oko sebe --
znate, one kvadrate.
Ono što ću ovdje pokazati je prvi uočio Leonhard Euler,
veliki matematičar, 1700-ih.
I to je postupno preraslo u važno polje matematike:
algebarska topologija, geometrija.
Ta studija tamo gore ima svoje korijene u ovome.
Evo o čem se radi:
ima osam točaka, 12 rubova, šest strana.
I ako pogledate razliku -- točke minus rubovi plus strane --
dobijete dva.
OK, dakle, dva. To je dobar broj.
Evo drugog načina da to napravite -- ovo su trokuti --
12 točaka i 30 rubova
i 20 strana, 20 pločica.
Točke minus rubovi plus strane je još uvijek dva.
I zapravo biste ovo mogli napraviti na bilo koji način --
pokriti ovo sa svim vrstama poligona i trokuta
i pomiješati ih.
I onda točke minus rubovi plus strane -- i dobijete dva.
Evo drugog oblika.
Ovo je torus, ili površina krafne: 16 točaka
pokrivenih ovim pravokutnicima, 32 ruba, 16 strana.
Točke minus rubovi je nula.
Uvijek će biti nula.
Svaki put kad pokrijete torus kvadratima ili trokutima
ili nečim sličnim, dobit ćete nulu.
Ovo se zove Eulerova karakteristika.
I to je ono što se zove topološka invarijanta.
Doista je nevjerojatno.
Kako god da napravite to, uvijek ćete dobiti isti odgovor.
Dakle, to je bio prvi prodor, iz 1700-ih,
u predmet koji se dans zove algebarska topologija.
CA: I vaš je rad preuzeo ovu ideju i promaknuo je
u više-dimenzionalnu teoriju,
više-dimenzionalne predmete, i našao nove invarijante?
JS: Da. Pa, već su postojale više-dimenzionalne invarijante:
Pontryaginove klase -- zapravo, bile su Chernove klase.
Postojala je hrpa tih vrsta invarijanti.
Mučio sam se radeći na jednoj
i modelirajući je kombinatorički,
umjesto na način na koji se to tipično radi,
i to je dovelo do ovog rada i otkrili smo nove stvari.
Ali da nije bilo g.Eulera --
koji je napisao gotovo 70 djela o matematici
i imao 13 djece,
koje je navodno njihao na koljenima dok je pisao --
da nije bilo g.Eulera, vjerojatno ne bi bilo ovih invarijanti.
CA: OK, to nam je dalo barem uvid u nevjerojatan um koji stoji iza toga.
Pričajmo o Renaissance-i.
Zato što ste promatrali taj nevjerojatan um i zato što ste bili razbijač kodova u NSA,
počeli ste raditi kao razbijač kodova u financijskoj industriji.
Vjerojatno niste vjerovali u učinkovitu tržišnu teoriju.
Nekako ste našli način za kreaciju zadivljujućih prihoda u zadnjih 20 godina.
Ovako su mi to objasnili,
ono što je izvanredno u tome što ste napravili, nisu samo prihodi,
nego kako ste ih stvorili sa začuđujuće niskim volatilitetom i rizikom,
uspoređujući s drugim hedge fondovima.
Kako ste, pobogu, to napravili, Jim?
JS: Napravio sam to skupivši divnu grupu ljudi.
Kada sam se počeo baviti trgovinom, malo sam se umorio od matematike.
Bio sam u kasnim 30-im, imao sam malo novca.
Počeo sam trgovati i išlo je dobro.
Zaradio sam dosta novca čistom srećom.
Barem ja mislim da je bila čista sreća.
Sigurno nije bilo matematičko modeliranje.
Ali kada sam pogledao podatke, nakon nekog vremena sam shvatio:
Izgleda kao da postoji neka struktura u tome.
Zaposlio sam par matematičara i počeli smo izrađivati neke modele --
iste kakve smo radili na Institutu za obrambenu analizu.
Dizajnirate algoritme, testirate ih na računalu.
Funkcionira? Ne funkcionira? I tako dalje.
CA: Možemo li pogledati ovo?
Zato što je ovdje tipični graf neke robe.
Gledam u to i kažem: "To je samo nasumičan hod gore-dolje --
možda mali trend povećanja tijekom cijelog vremena."
Kako bi, pobogu, mogli trgovati gledajući u to
i vidjeti nešto što nije samo nasumično?
JS: U starim ddanima -- ovo je graf iz starih dana,
roba ili valuta su imale tendenciju rasta.
Ne nužno nizak rast kakav vidite ovdje, ali periodični rast.
I ako ste odlučili, OK, predvidit ću danas,
prema prosječnom pomicanju u posljednjih 20 godina --
možda bi to bilo dobro predviđanje i zaradio bih novac.
I zapravo, prije mnogo godina, ovakav bi sustav funkcionirao --
ne lijepo, ali bi funkcionirao.
Zaradili biste, izgubili novac, zaradili.
Ali ovo je godišnja vrijednost
i zaradili biste malo novca tijekom tog vremena.
To je veoma neprofitabilan sustav.
CA: Dakle, vi biste testirali hrpu duljina porasta u vremenu
i vidjeli predviđa li, na primjer,
10-dnevni porast ili 15-dnevni porast što će se sljedeće dogoditi.
JS: Naravno, probali biste sve to i vidjeli što najbolje funkcionira.
Praćenje rasta bi bilo odlično 60-ih
i bilo bi OK 70-ih.
80-ih više nije bilo.
CA: Zato što su svi mogli vidjeti to.
Dakle, kako ste ostali ispred krda?
JS: Ostali smo ispred krda, jer smo pronašli druge pristupe --
kraće pristupe.
Najvažnije je bilo prikupiti nevjerojatnu količinu podataka --
u početku smo to morali raditi ručno.
Išli smo u Federalnu rezervu i kopirali povijesne trendove rasta
i takve stvari, jer to nije postojalo na računalima.
Dobili smo mnogo podataka.
I mnogo pametnih ljudi -- to je bio ključ.
Nisam znao kako da zaposlim ljude da se bave osnovnim trgovanjem.
Zaposlio sam ih par -- neki su zarađivali, a neki ne.
Nisam mogao stvoriti business iz toga.
Ali znao sam kako zaposliti znanstvenike,
jer sam se iskusio u tom području.
Dakle, to smo i napravili.
I postepeno su ti modeli postajali sve bolji i bolji,
i bolji i bolji.
CA: Zaslužni ste za nešto nevjerojatno što ste napravili u Renaissence-u,
izgradili ste tu kulturu, tu grupu ljudi,
koji nisu bili zamo zaposlene puške koje bi namamio novac.
Njihova je motivacija bila uzbudljiva matematika i znanost.
JS: Pa, nadao bih se da je to istina.
Ali ipak je dio bio novac.
CA: Puno su zarađivali.
JS: Ne mogu reći da nitko nije došao zbog novca.
Mislim da ih je mnogo došlo zbog novca.
Ali su također došli, jer bi bilo zabavno.
CA: Koju ulogu u svemu tome je imalo mašinsko učenje?
JS: U određenom smislu, ono što smo mi radili je bilo mašinsko učenje.
Pogledate puno podataka i pokušate simulirati različite predviđajuće sheme,
dok ne postanete sve bolji i bolji u tome.
Nije nužno dobiti povratnu informaciju na način na koji smo mi radili.
Ali funkcioniralo je.
CA: Dakle, te različite predviđajuće sheme mogu biti prilično divlje i neočekivane.
Mislim, vi ste sve gledali, je li tako?
Gledali ste vrijeme, duljinu haljina, politička mišljenja.
JS: Da, duljinu haljina nismo probali.
CA: Kakve stvari?
JS: Pa, sve.
Sve je važno.
Vrijeme, godišnja izvješća,
kvartalna izvješća, povijesni podaci, obujmi, što god.
Što god postoji.
Uzimamo terabajte podataka svaki dan.
I pohranjujemo ih te ih spremamo za analizu.
Tražite anomalije.
Tražite -- kako ste rekli,
učinkovitu tržišnu hipotezu koja nije točna.
CA: Ali jedna anomalija može biti slučajna.
Dakle, je li tajna ovdje samo gledati više čudnih anomalija
i vidjeti zašto se redaju?
JS: Svaka anomalija može biti slučajna;
ipak, ako imate dovoljno podataka možete shvatiti da nije.
Možete vidjeti anomaliju koja je dugotrajna --
vjerojatnost da je slučajna nije visoka.
Ali te stvare izblijede nakon nekog vremena, anomalije se isperu.
Zato morate biti na vrhu businessa.
CA: Mnogi ljudi gledaju hedge fond industriju
i na neki način su šokirani njome,
koliko se tamo bogatstva stvara
i koliko talenta ide onamo.
Imate li ikakve brige za tu industriju
ili možda za financijsku industriju općenito?
Nekako je na tračnici koja --
ne znam --- pomaže u povećanju nejednakosti?
Kako biste opravdali sve što se događa u hedge fond industriji?
JS: Mislim da u zadnje tri ili četiri godine
hedge fondovi nisu posebno dobro prošli.
Mi smo odlično poslovali,
ali hedge fond industrija u cjelini, ne baš odlično.
Dionice su divljale, povećavale se kao što svi znaju
i omjer zarada je porastao.
Dakle, ogromno bogatstvo koje je stvoreno u posljednjih --
ajmo reći, pet ili šest godina -- nisu stvorili hedge fondovi.
Ljudi bi me pitali: "Što su hedge fondovi?"
I ja bi reako :"Jedan i 20."
Što znači -- danas je dva i 20 --
to je dva posto fiksnog uloga i 20 posto profita.
Hedge fondovi su različite vrste bića.
CA: Priča se da naplačujete nešto više od toga.
JS: U jednom trenutku smo naplačivali najviše u svijetu.
Pet i 44, toliko mi naplačujemo.
CA: Pet i 44.
Dakle, pet posto uloga, 44 posto više profita.
I dalje ste svojim investitorima stvorili spektakularne zarade.
JS: Imali smo dobre zarade, da.
Ljudi su se jako naljutili: "Kako možete naplačivati toliko?"
Ja sam rekao: "OK, možete se povući."
Ali "Kako mogu dobiti više?", to je zanimalo ljude --
(Smijeh)
Ali u određenom trenutku, mislim da sam vam rekao to,
kupili smo sve investitore, jer je postojao kapacitet fonda.
CA: Ali trebamo li se brinuti da hedge fond industrija
privlači previše svjetskih odličnih matematičara i drugih talenata
da rade na tome, umjesto na mnogim drugim svjetskim problemima?
JS: Pa, nisu samo matematičari.
Zapošljavamo astronome i fizičare i takve ljude.
Mislim da ne bismo trebali previše brinuti o tome.
To je još uvijek veoma mala industrija.
I zapravo, dovođenje znanosti u svijet investicija
je poboljšalo svijet.
Smanjen volatilitet. Povećana likvidnost.
Širenja su uža, jer ljudi trguju takvim stvarima.
Tako da nisam zabrinut da će Einstein odustati od svog rada i osnovati hedge fond.
CA: Sada ste u fazi života kada zapravo investirate, iako
s druge strane opskrbnog lanca --
vi zapravo potičete matematiku u cijeloj Americi.
Ovo je vaša žena, Marilyn.
Zajedno radite na filantropskim problemima.
Recite mi nešto o tome.
JS: Pa, Marilyn je osnovala --
eno je tamo gore, moja prekrasna supruga --
ona je osnovala zakladu prije otprilike 20 godina.
Mislim '94.
Ja tvrdim '93., ona kaže da je '94.,
ali bilo je jedne od te dvije godine.
(Smijeh)
Osnovali smo zakladu, samo kao prikladan način doniranja.
Ona je bila knjigovođa, itd.
U to vrijeme nismo imali viziju, ali postupno se ona pojavila --
a to je bilo fokusiranje na matematiku i znanost, na osnovna istraživanja.
I to smo napravili.
Prije šest godina ili tako nešto, napustio sam Reneissance i otišao raditi u zakladu.
Dakle, to radimo.
CA: Dakle, Math of America investira
u profesore matematike iz cijele zemlje,
daje im nešto više prihoda, daje im podršku i usavršavanja.
I zapravo pokušava to učiniti učinkovitijim
i učiniti to nečim čemu profesori teže.
JS: Da -- umjesto da prebijamo loše profesore,
što je proizvelo moralne probleme u cijeloj prosvjetnoj zajednici,
posebice u matematici i znanostima,
mi se fokusiramo na slavljenje dobrih i dajemo im status.
Da, dajemo im dodatan novac, 15,000 dolara godišnje.
Imamo 800 profesora matematike i znanosti u newyorškim javnim školama danas,
kao dio jezgre.
Velika je moralnost među njima.
Ostaju u tom polju.
Sljedeće godine, bit će ih 1,000 i to će biti 10 posto
newyorških javnoškolskih profesora matematike i znanosti.
(Pljesak)
CA: Jim, evo još jednog projekta koji ste filantropski poduprli;
Istraživanje postanka života, pretpostavljam.
Što to ovdje gledamo?
JS: Pa, pričekat ću sekundu.
I onda ću vam reći što gledamo.
Postanak života je fascinantno pitanje.
Kako smo dospjeli ovdje?
Pa, postoje dva pitanja:
Jedno je, koji je put od geologije do biologije --
kako smo dospjeli ovdje?
A drugo je pitanje, čime smo započeli?
S kojim materijalom, ako s ikojim, smo morali raditi na ovom putu?
To su dva veoma, veoma zanimljiva pitanja.
Prvo je pitanje mučan put od geologije do RNA
ili nešto tako -- kako je to sve funkcioniralo?
A drugo, s čim moramo raditi?
Pa, s više nego što mislimo.
Dakle, ono što je na ovoj slici je zvijezda u nastanku.
Svake godine u našoj Mliječnoj Stazi, koja ima 100 milijardi zvijezda,
nastanu otprilike dvije nove zvijezde.
Nemojte me pitati kako, ali nastanu.
I treba im otprilike miljun godina da se raspadnu.
Dakle, u stabilnom stanju
ima oko dva miljuna zvijezda koje nastaju u bilo koje vrijeme.
Ova je negdje u razdoblju stabiliziranja.
I tu su sva ova sranja koja kruže oko nje,
prašina i tome slično.
I vjerojatno će formirati solarni sustav, ili što god već formira.
Ali, evo u čemu je stvar --
u ovoj prašini koja okružuje zvijezde
nađene su značajne organske molekule.
Molekule, ne samo poput metana, nego poput formaldehida i cijanida --
stvari koje izgrađuju -- sjeme, može i tako -- života.
To može biti tipično.
I može biti tipično da planeti u svemiru
nastaju od nekih osnovnih građevnih tvari poput tih.
Znači li to da će život zauvijek postojati?
Možda.
Ali pitanje je koliko je mučan taj put
od tih nepouzdanih početaka, tog sjemena, sve do života.
I većina tog sjemena će pasti na neobrađene planete.
CA: Dakle, za vas osobno,
pronaći odgovor na pitanje odakle dolazimo,
pitanje kako se ovo dogodilo, to je nešto što biste voljeli vidjeti.
JS: Volio bih to vidjeti,
I volio bih znati --
ako je taj put dovoljno težak i toliko nevjerojatan,
da bez obzira s čim počnemo, mogli bismo biti jedinstveni.
Ali s druge strane,
kada vidimo svu tu organsku prašinu koja lebdi uokolo,
mogli bismo imati puno prijatelja tamo.
Bilo bi super znati.
CA: Jim, prije nekoliko godina sam imao priliku razgovarati s Elonom Muskom
i pitao sam ga za tajnu njegova uspjeha,
a on je odgovorio da je tajna njegova uspjeha što je ozbiljno shvaćao fiziku.
Slušajući vas, ono što čujem da vi govorite je ozbiljno shvaćanje matematike,
koja je obuzela vaš cijeli život.
Obogatila vas je i sad vam dopušta da investirate
u budućnost tisuće i tisuće djece u Americi i drugdje.
Može li biti da znanost zapravo funkcionira?
Da matematika zapravo funkcionira?
JS: Pa, matematika zasigurno funkcionira. Matematika sigurno funkcionira.
Ali ovo je bilo zabavno.
Raditi s Marilyin i donirati je bilo veoma ugodno.
CA: Ja smatram -- za mene je to inspirativna misao,
da kada znanje shvaćamo ozbiljno, toliko više može proizaći iz toga.
Pa vam zahvaljujem na nevjerojatnom životu i na dolasku na TED.
Hvala Vam.
Jim Simons!
(Pljesak)