Jak je možné, že se tolika mezigalaktickým druhům ve filmech a televizi
daří mluvit perfektní angličtinou?
Jednoduchá odpověď je, že nikdo nechce vidět hvězdnou posádku,
jak roky sestavuje vesmírný slovník.
Ale buďme důslední,
tvůrci Star Treku a dalších sci-fi světů
představili myšlenku univerzálního překladače,
přenositelného zařízení pro okamžitý překlad mezi jakýmikoliv jazyky.
Může univerzální překladač existovat v reálném světě?
Dnes již máme mnoho programů, které tvrdí, že to umí,
vezmou slovo, větu nebo celou knihu v jednom jazyce
a přeloží je do téměř kteréhokoliv jiného,
ať už je to moderní angličtina nebo starověký sanskrt.
A kdyby překládání bylo pouze o vyhledávání slov ve slovníku,
tyto programy by předčily lidi.
Skutečnost je však trochu komplikovanější.
Pravidlový překladač využívá slovní databázi
zahrnující všechna slova ze slovníku
ve všech jejich gramatických formách
a sadu pravidel k rozpoznání základních lingvistických složek ve vstupním jazyce.
Pro zdánlivě jednoduchou větu jako "Děti jedí muffiny",
program nejprve rozebere její syntax, či gramatickou strukturu,
rozpozná "děti" jako podmět
a zbytek věty jako přísudek
sestávající ze slovesa "jíst"
a přímého předmětu "muffiny".
Potom potřebuje rozpoznat morfologii
či jak může být jazyk rozebrán na své nejmenší významové jednotky,
jako slovo "muffin"
a přípona "y" užívaná pro vyjádření množného čísla.
Nakonec potřebuje porozumět sémantice,
pro pochopení významu jednotlivých částí ve větě.
Pro správné přeložení věty
by musel program odkazovat na různou sadu slov a pravidel
pro každé slovo v cílovém jazyce.
Ale právě to je ta ošidná část.
Syntax v některých jazycích povoluje použití jakéhokoliv slovosledu,
zatímco v jiných by mohl muffin jíst dítě.
I morfologie může představovat problém.
Slovinština rozlišuje mezi dvěma dětmi a třemi či více,
užíváním dvojné přípony neexistující v mnoha dalších jazycích,
zatímco nepřítomnost určitého členu v ruštině může vyvolat nejasnost,
jestli děti jedí nějaké konkrétní muffiny,
nebo jen jedí muffiny obecně.
Nakonec, přestože je sémantika technicky správně,
program mohl opomenout jemnější záležitosti,
např. zda děti "mangiano" (jedí) muffiny,
nebo je "divorano" (hltají).
Jinou metodou je statistický strojový překlad,
který analyzuje databázi knih, článků a dokumentů,
které již byly přeloženy lidmi.
Nalezením protějšků mezi zdrojem a přeloženým textem,
které nejspíš nejsou náhodné,
může program identifikovat odpovídající fráze a vzorce
a užít je pro budoucí překlad.
Nicméně kvalita tohoto typu překladu
závisí na velikosti počáteční databáze
a dostupnosti vzorků pro určité jazyky
nebo styly psaní.
Problémy, které může mít počítač s výjimkami, nepravidelnostmi
a odstíny významu, patrně pocházejícími z lidského instinktu,
vedly některé výzkumníky k přesvědčení, že naše porozumění jazyka
je jedinečný výsledek biologické struktury našeho mozku.
Ve skutečnosti jeden z nejslavnějších fiktivních univerzálních překladačů,
babylónská rybka z knih "Stopařův průvodce Galaxií",
není vůbec přístroj, ale malé stvoření
překládající vibrace z mozku a nervů
prostřednictvím jakési formy telepatie.
V současnosti vám učení se jazyků staromódní cestou
dá stále lepší výsledky než dostupné počítačové programy.
Ale toto není lehký úkol
a naprosto všechny jazyky na světě,
stejně jako zvyšující se množství interakcí mezi lidmi, kteří jimi mluví,
budou nadále vyžadovat větší pokroky v automatickém překladu.
Možná, že v době, kdy potkáme mezigalaktické formy života,
budeme schopni komunikovat pomocí malého "udělátka",
jinak bychom museli začít sestavovat vesmírný slovník.