Gândiți-vă la acest scenariu, din păcate familiar.
Acum câteva luni un virus respirator foarte contagios, uneori mortal,
a infectat oamenii pentru prima dată.
Apoi s-a răspândit mai repede decât au putut să îl limiteze
măsurile publice de sănătate.
Acum Organizația Mondială a Sănătății (OMS) a declarat că e pandemie,
însemnând că s-a răspândit în toată lumea.
Numărul deceselor începe să crească și toată lumea se întreabă același lucru:
când se va sfârși pandemia?
OMS va declara cel mai probabil pandemia încheiată
odată ce infecția e limitată
și rata de transmitere scade semnificativ în întreaga lume.
Dar când se va întâmpla asta depinde de ce vor alege să facă guvernele globale.
Au trei opțiuni principale:
Să accelereze, să întârzie și să vaccineze sau să coordoneze și să zdrobească.
Una dintre ele e considerată cea mai bună, și probabil nu e cea la care te gândești.
În primul caz, guvernele și comunitățile nu fac nimic pentru a opri virusul
și permit ca oamenii să se infecteze cât de repede se poate.
Fără timpul necesar pentru a studia virusul,
doctorii nu știu cum să își salveze pacienții,
iar spitalele se supraaglomerează aproape imediat.
Undeva între câteva milioane și câteva sute de milioane de oameni mor,
fie din cauza virusului, fie din cauza prăbușirii sistemelor de sănătate.
În curând majoritatea persoanelor sunt infectate
și fie mor, fie supraviețuiesc dobândind răspuns imun.
Aici intervine imunitatea de turmă,
adică virusul nu mai poate găsi noi gazde.
Astfel, pandemia dispare la scurt timp după ce a început.
Dar mai există un mod de a crea imunitate de turmă,
fără un cost atât de mare de vieți omenești.
Să ne întoarcem în timp, la momentul în care OMS a declarat pandemia.
De această dată, guvernele și comunitățile din întreaga lume
încetinesc răspândirea virusului pentru a oferi timp cercetătorilor
pentru a crea un vaccin.
Obțin acest timp folosind tactici ce pot include testarea în masă
pentru a identifica purtătorii,
izolându-i pe cei infectați și persoanele cu care au intrat în contact
și prin distanțare socială.
Chiar și cu aceste măsuri, virusul se răspândește lent,
cauzând sute de mii de decese.
Unele orașe încep să controleze răspândirea și se întorc la viața normală,
doar pentru ca virusul să apară din nou
și să se întoarcă la distanțarea socială când apar din nou cazuri.
În următorii câțiva ani,
unul sau mai multe vaccinuri devin disponibile, probabil gratuit,
mulțumită unui efort global.
Odată ce 40-90% din populație îl face,
procentul exact variind în funcție de virus,
imunitatea de turmă își face efectul și pandemia dispare.
Să ne întoarcem în timp încă o dată pentru a explica ultima opțiune:
coordonare și zdrobire.
Ideea aici e să izolezi virusul simultan peste tot în lume,
combinând carantina, distanțarea socială și interzicerea călătoriilor.
Factorul cel mai important e sincronizarea.
Într-o pandemie tipică, atunci când o țară are un număr foarte mare de cazuri,
o alta poate are primele cazuri.
În loc ca fiecare conducător să țină cont doar de ce se întâmplă în jurisdicția sa,
acum toți trebuie să trateze lumea ca un sistem gigant interconectat.
Dacă e coordonat corect, poate sfârși pandemia în doar câteva luni,
cu puține vieți pierdute.
Dar doar dacă virusul e complet eradicat, ceea ce e puțin probabil,
există riscul ca virusul să devină iar pandemic.
Alți factori, precum animale purtătoare și care transmit virusul
ne pot submina cele mai bune eforturi.
Deci, care strategie e cea mai bună pentru acest virus respirator mortal?
Accelerarea e o măsură rapidă, dar ar fi o catastrofă globală
și s-ar putea să nu funcționeze dacă oamenii se pot reinfecta.
Zdrobirea virusului doar prin coordonare e de asemenea o soluție rapidă,
dar se bazează pe o cooperare globală aproape imposibilă.
De aceea vaccinarea, asistată de toată coordonarea globală posibilă,
e considerată cea mai bună variantă.
E metoda lentă, neîntreruptă și dovedită.
Chiar dacă pandemia se sfârșește înainte ca un vaccin să fie disponibil,
virusul poate reapărea sezonier,
deci vaccinarea va continua să ne protejeze.
Și deși pot trece ani până va fi disponibil un vaccin,
măsurile ce afectează viețile oamenilor nu trebuie să dureze la fel de mult.
Descoperiri în tratarea și prevenirea simptomelor
pot face virusul mai puțin periculos,
și astfel nu vor mai fi necesare măsuri de izolare la fel de extreme.
Fiți optimiști: pandemia se va sfârși.
Moștenirea sa va fi de durată, dar nu va fi în totalitate rea;
descoperirile, serviciile sociale și sistemele pe care le dezvoltăm
pot fi folosite în beneficul tuturor.
Și dacă ne vor inspira succesele
și vom învăța din eșecuri,
vom putea izola următoarea pandemie atât de bine,
încât copiii copiilor noștri nici nu îi vor ști numele.