Bilo je to manje od godinu dana nakon 11. septembra,
bio sam u Čikago Tribjunu
i pisao sam o pucnjavama i ubistvima,
i ostao mi je prilično
mračan i depresivan osećaj.
Na fakultetu sam se malo bavio aktivizmom
pa sam odlučio da pomognem lokalnoj grupi
da okači letke protiv testiranja životinja na vrata.
Mislio sam da bi to bio bezbedan način
da se uradi nešto pozitivno
ali sam naravno bio očajne sreće
i sve su nas uhapsili.
Policija je napravila ovu zamagljenu sliku
kako držim letke, za dokaz.
Odbacili su optužbe,
ali nakon nekoliko nedelja,
dva agenta FBI-a su mi pokucala na vrata,
i rekli su mi da će me staviti
na liste državnih terostista,
ukoliko im ne pomognem da špijuniraju protestne grupe.
Voleo bih da kažem da nisam ni trepnuo,
ali sam se prepao
i kada je strah nestao,
postao sam opsednut time da saznam
kako se ovo desilo,
kako su prava životinja i aktivisti za okolinu
koji nikada nisu povredili nekog
mogli da postanu pretnja broj jedan
FBI-u za domaći terorizam.
Nekoliko godina nakon toga, zvali su me
da svedočim pred kongresom o svom izveštaju
i rekao sam zakonodavcima,
da dok svi pričaju o zelenom pokretu,
neki ljudi rizikuju svoje živote
da odbrane šume i spreče cevovode za naftu.
Fizički stavljaju svoja tela na front
između kitova i harpuna kitolovaca.
Ovo su obični ljudi,
poput protestanata u Italiji
koji su se spontano popeli
preko bodljikave žice da spase biglove
od testiranja na životinjama.
Ovi pokreti su bili neverovatno efikasni
i popularni,
pa su 1985. njihovi protivnici smislili novu reč,
eko-terorista,
da promene način na koji mislimo o njima.
Samo su izmislili to.
Ove kompanije su podržale nove zakone
poput Ukaza o terorizmu nad životinjama u preduzetništvu,
što pretvara aktivizam u terorizam
ako uzrokuje manjak profita.
Većina ljudi nikad nije čula za ovaj zakon,
uključujući članove kongresa.
Manje od 1% ih je bilo u prostoriji
kada je izglasan.
Ostatak je bio napolju kod novog spomenika.
Slavili su dr Kinga
iako bi njegov stil aktivizma bio nazvan terorizmom
ukoliko bi se radio u ime životinja ili okruženja.
Pristalice kažu da su ovakvi zakoni
potrebni za ekstremiste,
vandale, piromane, radikale.
Ali trenutno kompanije poput TransKanade
upućuju policiju u prezentacijama poput ove
o tome kako tužiti nenasilne protestante
kao teroriste.
Dokumenti FBI-ja za obuku o eko-terorizmu
nisu o nasilju
već o odnosima sa javnošću.
Danas, u više zemalja,
korporacije guraju nove zakone
kojima se čini ilegalnim fotografisanje
surovosti prema životinjama na njihovim farmama.
Najnoviji slučaj je iz Ajdaha pre samo dve nedelje
i danas smo podigli optužnicu
izazivajući to kao neustavan čin
i pretnju novinarstvu.
Prva od ovih tužbi protiv uzbunjivača,
tako se zovu,
bila je protiv Ejmi Mejer,
devojke koja je videla kako bolesnu kravu
pomeraju buldožerom van klanice
dok je ona bila na ulici.
Ejmi je uradila ono što bi i svako od nas:
snimila je to.
Kad sam saznao za njenu priču, pisao sam o njoj
i za 24 sata prouzrokovala je takvu lavinu
da su tužioci odustali od svih optužbi.
Ali izgleda da čak i snimanje
predstavlja pretnju.
Kroz Ukaz o slobodi informacija,
saznao sam da protivteroristička jedinica
posmatra moje članke
i govore poput ovoga.
Čak su priložli i ovaj fini izveštaj o mojoj knjizi.
Opisali su je kao "ubedljivu i dobro napisanu."
(Aplauz)
Za poleđinu sledeće knjige, zar ne?
Svrha svega ovoga je da se uplašimo,
ali kao novinar, imam nepokolebljivu veru
u moć obrazovanja.
Naše najbolje oružje je sunčeva svetlost.
Dostojevski je napisao da je ceo smisao čoveka
da dokaže da je čovek, a ne dirka klavira.
Kroz čitavu istoriju,
ljudi na vlasti su koristili strah
da zataškaju istinu i utišaju neslaganje.
Vreme je da udarimo novu dirku.
Hvala vam.
(Aplauz)