Jsem příliš mladá.
A příliš Newyorčanka,
abych věděla, že tohle je mýval.
Dívá se na mě skrz posuvné skleněné dveře
domu mého strýčka.
Mohl by to být klidně kocour.
který se jen málo vyspal.
Nebo kocour, kterého někdo praštil do nosu
a získal dva monokly,
které beztak dostane ještě jednou,
pokud se bude dál vrtat v popelnicích na verandě.
Jsem příliš mladá a příliš sama,
abych věděla, že nemám otvírat ty skleněné dveře,
abych se podívala z blízka.
Zatímco dospělí uklízí po večeři v kuchyni
a bratranci střílí kachny v televizi
oranžovou plastovou pistolí,
kterou mi nechtějí půjčit.
Jsem příliš mladá a malá, abych ho vyděsila.
Takže neuteče,
jen dál drží zbytky rybí kůže, které našel
a já vím, že kočky
mají rády ryby.
Ale nikdy jsem neviděla kocoura stát na zadních nohách.
Takže možná tohle je
Kouzelný kocour.
Jsem dost mladá na to, abych věděla,
že pokud potkáte kouzelného kocoura, musíte mu přinést dárek.
Takže i když už má trochu ryby,
nabídnu mu svůj talíř,
který jsem nesla dospělým do kuchyně.
Ale teď jej nabízím oběma rukama jako oběť.
Kouzelný kocour seskočí ze zábradlí
a teď jsme tváří v tvář,
a teď
se ze tmy vynoří dvě další malé kouzelné kočky.
A všichni společně jí můj dárek.
A na chvíli
jsem čarodějka.
Protože po kouzelných kočkách
přijdou kouzelné víly, já to vím.
A draci a vlci a nindžové,
a špióni, dobrodružství a výpravy,
na chvíli je všechno možné.
A tady, lízající můj talíř.
A já jsem ztracená v těch nejtemnějších očích
a nejměkčím kožíšku a pak
všichni za mnou začnou ječet.
A ty kočky zmizí.
A talíř mi seberou z rukou.
A odpadky se dají do dvou sáčků.
A víka se zaváží kameny.
A skleněné dveře se zamknou.
A strýcové vrtí hlavami.
A bratranci se smějí.
A tety se mi snaží vysvětlit
rozdíl mezi mazlíčkem a divokým zvířetem.
A já jsem tak mladá. A tak
zahanbená a tak
bolestně nekouzelná.
A později, když jsem dost stará na to, abych poznala
zvířata, která si můžeš nechat, od těch, která ne.
Když jsem dost stará na to, abych poznala kočku od mývala.
Čarodějku od malé osamělé holky.
Kouzlo od přežití.
Později, když zaklepeš na mé skleněné dveře
a vystoupíš z temné noci.
Dá se tomu divit, že na jeden zcela svatý okamžik...
Jsem si jistá.
Že jsem tě viděla
už někdy předtím.
- frackledust