Sunt o parte atât de importantă
a vocabularului nostru culinar, privitor la ustensile.
Și este interesant să mă gândesc
că există oameni care trăiesc fără bețișoare.
[Un lucru mărunt.]
[O idee importantă.]
Bețișoarele sunt o pereche de bețe lungi
care sunt folosite pentru a mânca ceva cu o mână.
A ține bețișoarele în mână este ca și cum ai ține un creion,
doar că în loc de unul, ții două
și le miști împreună pentru a apuca ceva.
Cele mai multe sunt făcute din lemn. Mai pot fi făcute din plastic, bambus,
jad, aur, argint și chiar fildeș,
deși consider că fildeșul nu mai este grozav.
Bețișoarele sunt foarte bine gândite pentru a apuca bucăți mici.
Sunt bune pentru a apuca tăiței.
Dacă ești priceput, poți mânca orez,
poți apuca și colțunași ori carne.
Există și câteva lucruri interzise.
Nu ar trebui să folosești bețișoarele pentru tobe,
ceea ce știu că e tentant.
Nu vrei să bagi bețișoarele în bol cu fața în sus.
Iar motivul este că arată ca un bol cu bețisoare parfumate,
ce semnifică moarte.
Bețișoarele sunt folosite în foarte multe locuri
prin aproape toată Asia, cam 1,5 miliarde de oameni
intră în sfera de influență a bețișoarelor
Diferite culturi au creat tipuri diferite de bețișoare.
Bețișoarele chinezești tind să fie lungi și rotunde,
bețișoarele coreene sunt mai plate și de obicei din metal,
iar bețișoarele japoneze sunt mai rotunde
și foarte, foarte ascuțite.
Deși bețișoarele apar frecvent
în societatea americană astăzi,
a existat o perioadă la sfârșitul anilor 1800
când se credea că asiaticii
care mâncau orez cu bețișoare
erau mai prejos decât americanii
care mâncau corect cu furculiță și cuțit.
Dar când China și Statele Unite
și-au început angajamentele diplomatice în anii 1970,
Richard Nixon, Henry Kissinger,
au fost nevoiți să învețe să folosească bețișoare.
Ceea ce a fost interesant de văzut
este că bucătăria asiatică s-a mutat din est în vest,
iar bețișoarele au devenit parte din experiență.
Există dovezi că bețișoarele existau chiar din timpul dinastiei Shang,
acum 3.000 de ani,
iar lor le plăceau trepiedele în timpul dinastiei Shang.
Așa că atunci când găteai utilizând trepiede,
bețișoarele erau foarte utile,
pentru că te ajutau să ajungi la mâncare
și să o amesteci fără să te arzi cu apa clocotită
din vasele acestea foarte mari.
În cultura chineză există cuțite și furculițe.
Sunt folosite în multe cazuri pentru gătit.
Dar ce foloseau la masă
erau bețișoarele.
Ceva specific bucătăriei asiatice
este faptul că mâncarea vine în bucăți mici.
Și cred că acest aspect este legat de faptul
că este mai eficient
să gătești bucăți mici mai rapid.
Și nici nu trebuie să tai nimic când mănânci.
Identificăm o influență circulară,
prin care tipul de mâncare permite utilizarea bețișoarelor,
iar faptul că folosești bețișoare influențează ceea ce gătești.
Dar bețișoarele reflectă și experiența meselor.
Există farfurii puse în mijloc,
ce e specific meselor în familie.
Folosești bețișoarele,
le pui în orez și mănânci individual.
Există o legendă faimoasă
în care toată lumea are bețișoare foarte lungi,
mult prea lungi pentru a putea fi folosite.
Iar în iad toți oamenii mor de foame,
pentru că nu pot apuca mâncarea pentru a o duce la gură.
Dar în rai, oamenii iau aceleași bețișoare
și se hrănesc unii pe alții.