Poet Ali: Ćao. Publika: Ćao.
PA: Hteo bih da vas pitam nešto. Koliko jezika govorite?
Ovo nije retoričko pitanje.
Zapravo hoću da dođete do broja.
Za neke od vas to je prilično lako.
U glavi ste u fazonu: "Jedan. Pričaš ga, druže. To je to."
Ostali među vama se možda pitaju
da li se jezik koji ste naučili od bivšeg partnera,
na kome ste naučili sve psovke,
da li se računa - slobodno ga računajte.
Kada sam pitao sebe to isto, došao sam do broja četiri,
verovatno pet, ako sam pio.
(Smeh)
(Na italijanskom: Uz malo vina mogu da pričam na italijanskom.)
(Aplauz)
Hvala!
Međutim, posle detaljnijeg ispitivanja došao sam do 83 - 83 jezika,
onda sam se umorio i prestao da računam.
Ovo me je nateralo da preispitam tu definiciju jezika koju imamo.
Prva odrednica je glasila,
''Način ljudske komunikacije, na kome se govori ili piše,
koji se sastoji od upotrebe reči na strukturiran i konvencionalan način.''
Definicija na dnu se odnosi na specifične oblasti,
kao što su medicina, nauka, tehnologija.
Znamo da one imaju svoj govorni jezik,
svoj žargon.
Međutim, ono što me najviše zaintrigiralo jeste srednja definicija:
"sistem komunikacije koji se koristi u određenoj zajednici ili državi."
Ja nisam zainteresovan za menjanje ove definicije.
Ja sam zainteresovan za njenu primenu na sve što radimo,
zato što ja verujem da mi pričamo mnogo više jezika nego što mislimo.
Tako da ću za preostalo vreme koje danas imamo,
pokušati da pričam na jednom jeziku
koji je maternji svakom ljudskom biću u ovoj prostoriji.
Međutim, to malo menja stvari,
zato što ovo više nije prezentacija.
Ovo postaje razgovor,
a u svakom razgovoru,
mora postojati neka vrsta interakcije.
Da bi se ostvarila bilo kakva interakcija,
mora da postoji određeni stepen volje i kod jednog i kod drugog sagovornika.
Ja mislim da, ako smo samo voljni, videćemo magiju koja se može dogoditi
uz samo malo volje.
Tako da sam izabrao zajedničkog imenioca koji nosi relativno malu količinu rizika,
koji može ovo nekako da proceni, ako smo svi voljni.
Kad si srećan i kad to znaš lupi dlanom ti o dlan.
(Tapšanje)
Tako vas volim!
(Na španskom: Za sve ljude koji pričaju španski,
molim vas, ustanite.
Pogledajte osobu koja sedi do vas
i počnite da se smejete.)
(Smeh)
Hvala vam puno. Molim vas sedite.
Sad, ako je ovo bilo malo neprijatno,
obećavam da nije u pitanju šala na vaš račun.
Jednostavno sam zamolio ljude u publici koji pričaju španski da ustanu,
pogledaju osobu koja sedi do njih i da počnu da se smeju.
Znam da to nije bilo lepo, i izvinjavam se.
Međutim, u tom momentu,
neki od nas su osetili nešto.
Vidite, mi smo često svesni onoga što jezik radi
kada pričamo na nečijem jeziku,
šta radi da nas spoji, šta radi da nas poveže.
Međutim, često zaboravljamo šta radi kada ne možete da ga razumete,
šta radi da nas izoluje, šta radi da nas isključi.
Tako da želim da pričekamo dok obavljamo
našu malu šetnju kroz jezike ovde.
(Na Farsiju: Voleo bih da prevedem "taroof" ideju.)
Rekao sam na Farsiju: "Voleo bih da prevedem
ovu ideju persijske kulture "taroof",
koja zapravo nema ekvivalent u engleskom rečniku.
Najbolja definicija bi bila nešto poput ekstremne milosti
ili ekstremne smernosti.
Ali ovo ne obavlja posao u potpunosti.
Tako da ću vam dati primer.
Ako dva gospodina hodaju jedan pored drugog,
bilo bi veoma uobičajeno za prvog da kaže,
(Na Farsiju: Dugujem ti),
što znači: "Dugujem ti."
Drugi gospodin bi odgovorio,
(Na Farsiju: Otvaram košulju za tebe),
što znači: "Otvaram košulju za tebe."
Prvi lik bi odgovorio,
(Na Farsiju: Tvoj sam sluga)
što znači, "Tvoj sam sluga."
A onda bi drugi lik odgovorio,
(Na Farsiju: Ja sam prašina pod tvojim nogama)
što bukvalno znači, "Ja sam prašina pod tvojim nogama."
(Smeh)
Evo vam eksponat, u slučaju da niste stekli predstavu.
(Smeh)
Delim ovo sa vama, zbog toga što
sa novim jezicima dolaze novi koncepti koji nisu postojali ranije.
Druga stvar,
ponekad mislimo da je smisao jezika razumevanje značenja reči,
ali ja verujem da je poenta jezika da učinimo reč značajnom za sebe.
Da sam hteo da prikažem ovu seriju reči na ekranu,
neki od vas bi momentalno znali šta je.
Drugi među vama bi se malo pomučili.
Verovatno bih mogao da povučem prilično jasnu liniju
tačno oko dobi od 35 godina i više, i od 35 i manje.
A za one od nas koji razumemo,
znamo da je ovo tekstualni govor ili SMS jezik.
To je serija karaktera koja ima za cilj da prenese što više značenja
sa što manje karaktera,
što zvuči prilično slično našoj definiciji jezika:
"sistem komunikacije korišćen od strane zajednice."
Sad, bilo ko ko se ikad posvađao preko poruka
može lako da dokaže kako to možda nije najbolji metod komunikacije,
ali šta ako vam kažem da je ono što ste videli
zapravo moderno ljubavno pismo?
Ako obratite pažnju:
"Trenutno te mnogo volim,
zato što pozitivno izvlačiš najbolje iz mene,
i smejem se naglas, drugim rečima, javi mi šta ima novo.
Pošto si sladak/slatka po mom mišljenju, i koliko znam, sastanak,
ako se ne viđaš ni sa kim, bi me mnogo usrećio.
Za tvoju informaciju, biću ovde zauvek.
Kako god, ostanimo u kontaktu, odgovor nije neophodan,
sve najbolje, ne znam, ne zanima me ako iko ovo vidi.
Nećemo o tome, vidimo se, zbogom zasad, zagrljaj i poljlubac,
samo jednom se živi."
(Aplauz)
Nešto poput modernog Romea, ili Julije.
U tom momentu, ako ste se nasmejali,
pričali ste drugim jezikom za koji ne treba objašnjenje: smehom.
Smeh je jedan od najuobičajenijih jezika na svetu.
Ne moramo da ga objašnjavamo jedni drugima, svi ga osećamo,
i zato su stvari kao što je smeh, i kao što je muzika, toliko pretežni,
zato što izgleda da nekako prevazilaze objašnjenje,
i prenose dubok stepen značenja.
Svaki jezik koji učimo je portal,
preko koga možemo da pristupimo drugom jeziku.
Što više znaš, to više možeš da govoriš.
A to je nešto što je zajedničko svima nama.
Primimo bilo koji novi koncept, i pustimo ga kroz filter
već postojećeg pristupa realnosti unutar nas samih.
Zbog toga su jezici toliko važni,
zato što nam daju pristup novim svetovima,
ne samo ljudima.
Ne radi se samo o gledanju i slušanju, radi se o osećanju, iskustvu, deljenju.
I, uprkos ovim jezicima koje smo pokrili,
stvarno mislim da nismo pokrili
jedan od najdubljih jezika,
a to je jezik iskustva.
On je razlog zbog kog, kada pričate s nekim,
ako su iskusili nešto što i vi, ne morate mnogo da objašnjavate.
Ili, to je razlog što, kada pričate priču i završite je,
i ljudi kojima je pričate je baš i ne razumeju,
prva stvar koju svi mi kažemo je
"Trebalo je da budeš tamo."
Pretpostavljam da je trebalo da budete ovde, sada, da biste znali o čemu se radi.
Pomalo je teško objasniti, zar ne?
U svrhe našeg istraživanja, zatvoriću sa molbom
da još jednom učestvujete u ovom jeziku iskustva.
Proći ću kroz neke jezike,
i, ako pričam vaš jezik,
zamoliću vas da ustanete i ostanete da stojite.
Ne treba da tražite dozvolu,
samo mi pokažite da me vidite,
i ja takođe mogu vas da vidim
ako pričate ovaj jezik iskustva.
Da li pričate ovaj jezik?
Dok sam odrastao, u osnovnoj školi
na kraju godine smo imali žurke,
i glasali bismo za proslavu u zabavnom parku
ili u akva parku.
A ja sam se stvarno nadao da neće biti u akva parku,
pošto bih onda morao da nosim kupaći.
Ne znam za vas, ali ponekad kada se približim svlačionici,
moje znojne žlezde se aktiviraju same od sebe,
zato što znam da taj komad odeće na meni neće izgledati
kao na lutki iz butika.
Ili šta kažete na ovo?
Kad god bih išao na porodične proslave ili na porodične skupove,
svaki put kad bih želeo drugi tanjir -
a obično bih -
(Smeh)
Pokrenula bi se cela praksa analize cena - korist,
moji rođaci bi me gledali u stilu,
"Ne znam. Da li ti to stvarno treba? Deluje kao da ti je dosta, druže."
Da li su moji obrazi imali veliki znak "Uštini me" koji ja nisam video?
Ako se meškoljite, ili se smejete, ili ste ustali,
ili počinjete da ustajete,
govorite jezik koji ja iz milošte zovem
"jezik odrastanja debelog deteta".
A svaki problem sa predstavom o telu jeste dijalekat tog jezika.
Hoću da nastavite da stojite.
Opet, ako pričam vaš jezik, molim vas izvolite ustati.
Zamislite dva računa u mojoj ruci.
Jedan je račun za telefon,
a drugi je račun za struju.
Eci peci pec, jedan je mali zec, a drugi je prepelica, eci peci pec,
što znači, "Možda neću imati dovoljno da platim oba sada."
Morate da budete snalažljivi. Morate da kalkulišete.
Ako stojite, poznajete jezik teškog sastavljanja kraja s krajem,
jezik finansijske borbe.
Ako ste bili dovoljno srećni da pričate tim jezikom,
razumete da ne postoji motivacija toliko jaka kao što je nedostatak.
Nemanje resursa, nemanje lepog izgleda, nemanje novca,
mogu često biti plodno zemljište
iz kog se mukotrpno ore i žanje najplodnije seme.
Pitaću vas da li pričate ovaj jezik.
U trenutku kada ga prepoznate, slobodno ustanite.
Kada smo čuli dijagnozu,
mislio sam, "Ne ta reč.
Bilo šta, samo ne ta reč.
Mrzim tu reč."
A onda pitaš gomilu pitanja:
"Da li ste sigurni?"
"Da li se proširilo?"
"Koliko dugo?"
"Doktore, koliko dugo?"
A onda serija odgovora odredi ljudski život.
Kada je moj tata bio gladan, svi bismo pohrlili za sto da jedemo,
zato što smo to radili ranije.
Jeli smo zajedno, tako da smo hteli da nastavimo sa tim.
A ja nisam razumeo zašto smo gubili tu bitku,
zato što su me učili da, ako se boriš i imaš odgovarajući duh,
treba da pobediš.
A mi nismo pobeđivali.
Za sve vas koji stojite,
znate vrlo dobro da pričam jezik
gledanja voljene osobe kako se bori sa rakom.
(Aplauz)
Bilo koja bolest sa smrtnim ishodom je derivat tog jezika.
Pričaću poslednji jezik.
Oh - ne, ne, slušam.
Da, da, da, ne, ne, ne, ti i ja, baš tu, da.
(Smeh)
Ne, tu sam. Tu sam!
(Smeh)
Ili, zamislite da je ugašeno svetlo i plavo svetlo se presijava na vašem licu
dok ležite na krevetu.
Znam da su neki od vas, kao ja,
ispustili taj telefon pravo na lice.
(Smeh)
Ili ovaj?
Suvozač paniči, u fazonu, "Možeš li da gledaš kuda voziš?"
Za svakog ko je ustao,
pričate jezik koji ja volim da zovem "jezik nepovezanosti".
Zovu ga "jezik povezanosti",
ali ja volim da ga zovem "jezik nepovezanosti".
Ne mislim nepovezanosti, mislim nepovezanosti,
ljudske nepovezanosti,
nepovezanosti jednih sa drugima,
sa mestom gde smo, sa sopstevnim mislima,
da bismo mogli da zauzmemo drugi prostor.
Ako ne stojite,
verovatno znate kako je osećati se izostavljenim.
(Smeh)
(Aplauz)
Vi verovatno - vi znate kako je kad su svi deo nečega,
a vi niste.
Znate kako je biti u manjini.
I sada kada pričam vaš jezik,
zamoliću vas da ustanete,
pošto pričamo isti jezik.
Zato što mislim da je jezik bivanja u manjini
jedan od najvažnijih jezika koje možete pričati u životu,
zato što vaše osećanje u toj poziciji kompromisa
direktno će odrediti vaše ponašanje u poziciji moći.
Hvala vam što ste učestvovali.
Ako biste seli, hoću da pričam poslednji jezik.
(Aplauz)
Za ovaj ne morate da ustajete.
Samo hoću da vidim da li ga prepoznajete.
Većina devojaka se žali na njega.
Većina pesama je napisana o njemu.
Većina muzike na radiju peva o njemu,
ili repuje o njemu.
Većina stihova pljuje o njemu,
u većini pesama ljudi pričaju o njemu.
Većina slomljenih srca koja poznajem šetaju bez njega,
počinju da sumnjaju u njega,
ili su izgubljeni bez njega.
Većina senki u mraku zaboravila je na njega.
Svi na svetu bi se spoticali bez njega.
Svaki dečak i svaka devojčica bili bi mrtvi bez njega,
mučili se bez njega, ništa bez njega.
Većina punih stranica pune su njega.
Prolivene suze prolivene su zbog njega.
Ljudi koji su ga osetili svesni su.
Život bez njega, bili biste izgubljeni.
Kad sam u njemu i osećam to, urlam o tome.
Svi na svetu znaju za njega.
Povređen sam i slomljen i lelujam u vezi s njim,
ponašajući se pogrešno, jer sam ga sprečio.
Može li rana zarasti bez njega?
Može li način na koji se osećate da ga sakrije?
Svako ima sopstveni ideal o tome,
sanja o tome,
žali se na to.
Dakle, u čemu je stvar sa njim?
Da li hoćete da znate da je život san
i nestvaran bez njega?
Ali ja sam samo pisac.
Šta ja mogu da otkrijem o tome?
Zašto je jezik o kome se najviše priča
onaj koji se najteže govori ili izražava?
Bez obzira na to koliko knjiga, seminara,
koliko lajf koučing sesija posetimo,
nikad nam nije dovoljno.
I pitam vas sada:
onaj broj koji ste imali na početku, da li se promenio?
I izazivam vas, kada vidite nekog,
da se zapitate:
koje jezike imamo zajedničke?
I ako ne dođete ni do jednog,
zapitajte se: koje jezike bismo mogli da delimo?
I ako opet ne dođete ni do čega,
zapitajte se: koje jezike mogu da naučim?
I bez obzira na to koliko nedosledan
ili beznačajan taj razgovor delovao u tom trenutku,
obećavam vam da će vam koristiti u budućnosti.
Moje ime je Poet Ali. Hvala.
(Aplauz)