Adit Lamba: 20 din 25.
Chandraprakash Siroha: 17 din 25.
Gaurav Sinha: 19 din 25.
Ghulam Sheikh: 15 din 25.
Harish Gwalani: 18 din 25.
Hitesh Shah: 24 din 25.
lshaan Awasthi..
3 din 25.
Kewal Talwar :23 din 25.
Harish Gwalani :20 din 25.
Hitesh Shah: 24 din 25.
lshaan Awasthi: 2 din 25.
Kewal Talwar: 22 din 25.
Mahavir Sinha: 19 din 25.
Nimesh Desai: 17 din 25.
Nitin Rao: 18 din 25.
Iar eşti cu capul în nori!
Autobuzul aşteaptă de 10 minute.
N-ai auzit claxonul?
În fiecare zi întârziem din cauza ta.
STELUŢE PE PAMÂNT
Vrei?....Vrei?...Ia!
Du-te şi spală-te pe mâini.
Du ghiozdanul în camera ta. În camera ta!
Întâi spală-te pe mâini!
Pune aia jos.
Ce faceţi la şcoală?Uită-te la mâinile tale, la faţa ta...
lshaan, pune jos!
Cel puţin închide robinetul!
N-ai de învăţat pentru mâine?
Ţi-ai făcut lecţiile?
N-ai auzit?
Yohan..?
Cursul de teatru s-a amânat.
Profesoara s-a îmbolnăvit, are febră.
Am fost primul la toate materiile, mamă.
Algebră, geometrie, fizică, chimie, bio, istorie, engleză, geografie...
Şi la Hindi?
Am fost al doilea la hindi, dar doar cu două puncte, mamă.
Ce faci?
Aproape l-ai terminat!
Termină-ţi temele întâi! Nu...uniforma...
Uite!
Mingea!Dă-ne mingea!Repede!
Aici!
Idiotule! Uite unde-ai aruncat-o!
Acum du-te şi adu-o!
Am spus s-o aduci, ce nu pricepi?
La ce te uiţi?
Nu pricepi?
Unde te uiţi?
Adu mingea. Mişcă-te!
La ce te uiţi?
Am spus să aduci mingea. Nu pricepi?
Ce mai aştepţi? Du-te!
Ranjit! Aruncă-l.
Fiul dumneavoastră mi-a distrus plantele. De ce nu l-ai învăţat bunele maniere?
Fiul meu e rănit, uite, sângerează.
Nu l-aţi educat deloc? Mi-a bătut băiatul.
Nu aveţi ruşine deloc? Uitaţi câte vânătăi are copilul meu!
Vino aici!
Vino aici imediat!
Dar, tată...
Taci, Yohaan.
Mi-a rupt cămaşa.
Minte!
Uitaţi, îmi loveşte copilul de faţă cu dumneavoastră.
Să mergem!
Vă rog, plecaţi. -Voi face plângere la poliţie.
Asta e culmea! Plângeri de peste tot!
De la şcoală, de la vecini...
Cum ieşi din casă, cum primesc o altă plângere.
Dacă mai aud vreo plângere , îl...
Râzi?...Neruşinatule!
Nesimţitule, dacă mai aud o reclamaţie,
te trimit la şcoala de corecţie.
Chiar în faţa noastră
a început bătaia. I-a rupt cămaşa băiatului.
Alintă-l, asta e tot ce ştii să faci.
De câte ori ţi-am spus să nu te joci cu Ranjit?
Dar, mamă...-Du-te la baie, aduc nişte antiseptic.
Bine, vrei bătaie?
Bătaie, vino!
Tată, unde te duci?
Plec. Pentru totdeauna.
Îmi pare rău, tată. Iartă-mă, nu mai fac altădată.
Tată, îmi pare rău.
Nu mai fac niciodată.
Tată, te rog, nu pleca.
Nu mai speria copilul.
Tata pleacă la muncă,
nu din cauza ta.
Se întoarce duminică.
Alte tăieturi?
Arată-mi!
Pune cravata, pune cureaua,
pregăteşte-te de luptă!
Scutură-te de povară!
Cu dosarele în mână rezolvă problemele firmei
şi cucereşte lumea!
Aceasta este lumea în care trăim!
Aceasta e calea, păstreaz-o!
Acestea sunt ţelurile....
atinge-le!
Ei dorm cu un ochi deschis, nu pot să renunţe.
Lucrează până nu mai pot, fac ce li se spune.
Trăiesc cu omletă, vitamine şi tonice.
Cu un regim strict de muncă şi odihnă.
Fugind, luptând, mergând înainte,
Aceasta e calea, păstreaz-o,
acestea sunt ţelurile, atinge-le!
Dar el e o altă poveste,
el păşeşte pe muzică într-un vis.
Când timpul îi impune un program,
el îl transformă în poveste.
Mereu se întreabă...
de ce lumea are mottoul: "Atinge ţelul"?
De ce toţi se luptă să atingă un ţel?
El nu e sclavul timpului,
e fără griji mereu,
are întâlniri cu fluturii
şi discuţii cu copacii...
El îşi petreec timpul alergând după vânt şi citind poveşti din picăturile de ploaie.
Şi pictează o lume nouă pe pânza cerului.
De ce lumea are mottoul: "Atinge ţelul"?
De ce se luptă toţi să atingă ţeluri?
Repede! - Doamnă, grăbiţi-vă! Întârziem!
Haideţi...în fiecare zi întârziem din cauza băiatului.
Mai trebuie să ne amintim şi că,
aşa cum se spune,
curăţenia ne apropie de divinitate.
De multe ori,
în timpul verificării, am observat
că elevii nu păstrează curăţenia pe coridoare.
E datoria noastră să menţinem şcoala curată şi ordonată.
Pantofi nelustruiţi?
Afară.
Deschideţi la pagina 38, capitolul 4, paragraful 3.
Astăzi vom recapitula adjectivul.
Asta e valabil şi pentru tine, lshaan Awasthi.
Pagina 38, capitolul 4, paragraful 3.
Eşti atent, lshaan?
Am spus: pagina 38, capitolul 4, paragraful 3.
Citeşte prima propoziţie şi identifică adjectivele.
Pagina 38, lshaan. Adit Lamba, ajută-l, te rog.
Restul, uitaţi-vă în manuale.
Citeşte prima propoziţie şi spune care sunt adjectivele.
Bine, hai să identificăm adjectivele împreună. Citeşte propoziţia.
Citeşte propoziţia, lshaan.
Dansează!
Vorbeşte în engleză.
Literele dansează.
Dansează, nu-i aşa?
Atunci citeşte literele care dansează!
Crezi că eşti amuzant?
Citeşte propoziţia tare şi clar!
Am spus: tare şi clar, lshaan. Tare şi clar!
Opreşte-te!
Opreşte-te!Destul!
Ieşi afară!
Afară!
Vrei să ieşi şi tu? Cine mai râde?
Cine vrea să-l urmeze?
Nu am nevoie de clovni în clasa mea. Uitaţi-vă în manual!
Nesimţit!
Deschideţi manualul!
Cine îmi spune care sunt adjectivele?
Să nu aud un sunet!
Haideţi!
Iar eşti pedepsit?
De ce eşti pedepsit mereu?
Asta e ceva obişnuit.
Intră!
Ţi-ai făcut tema la mate?
Ai venit cu lucrarea semnată?Nu?
Eşti terminat!
Da, acum eşti terminat.
Puţin dulce, puţin acru,
puţin mai aproape,
nu prea departe...
Tot ce vreau, tot ce doresc...
tot ce am nevoie,
este să fiu liber...
E destul de aproape încât s-o atingi,
dar dispare ca un miraj.
Ţesută din vise, caldă ca un pulover,
dincolo de albii nori,
este lumea mea.
Lasă-mă să intru fără să strig, lasă-mă să intru, nu am curaj.
Mai sunt mulţi, mulţi alţii, ca mine.
Nu sunt singurul
care merge visând cu ochii deschişi,
păşind, împiedicându-se.
Nu sunt singurul care merge visând cu ochii deschişi,
păşind, împiedicându-se.
Sunt sigur.
Aşa cum soarele răsare mereu,
lumea mea va fi descoperită
şi-i va uimi pe toţi.
Priviţi-mă cum alerg, cum alerg către cealaltă lume...
Apoi alunec ca o pasăre ce aş vrea să fiu.
Am o mie de aripi ca să zbor,
să descopăr cerurile înalte.
Am atâtea răscruci de ales, atâtea drumuri de urmat,
ca să-mi descopăr destinul...
Aceste puţine zile ale copilăriei
nu se vor mai întoarce.
Deci trăieşte-le acum, prietene,
chiar pe credit, dacă eşti falit.
Trăieşte-le!
Spălaţi-vă şi veniţi la masă!
Ce e asta?
Superb!
Ai terminat? Să vedem!
Ce scris ai!
Ce e asta,
toate cuvintele le-ai scris greşit!
"Mas" în loc de "masă", apoi " maăs" ?
Şi aici "nu" în loc "un"?
Ce asta? De câte ori am mai făcut asta?
Am mai făcut asta ieri. Cum poţ să uiţi aşa de repede?
Nu te mai prosti. Ai să repeţi iar clasa!
Toţi prietenii tăi vor merge mai departe.
Asta vrei?
Concentrează-te, fiule.
Nu te mai prosti şi corectează-ţi greşelile!
Nu.
Ce-ai zis?
Nu!
Frate...
Du-te la culcare!
Fără poveşti azi, sunt obosit!
Azi am chiulit de la şcoală.
Cum?
Am plecat.
Când?
După prima oră.
De ce?
Nu aveam tema la matematică şi nici lucrarea semnată.
Şi pe unde ai fost?
Niciunde, am umblat pe străzi.
Pe străzi?Singur?
N-ai nicio frică?
Ai curaj, nu glumă!
Nu şti ce periculos e ? Se putea întâmpla orice!
Puteai să ai un accident sau să te răpească cineva.
Şi tata nu e acasă.
Eşti un prost.
Mama ştie?
Să-i spun? -Nu, nu.
Atunci?
Scrie-mi o scutire, te rog!
Ce?
O scutire.
Nu,
nu scriu scutiri false.
Culcă-te, îi spun mamei mâine.
Frate, te rog, frate.
Scutirea, doamnă profesoară.
Cum te simţi acum?
Ai febră. Du-te!
Copii,
azi veţi da un test la matematică,
ale cărui note vor conta pentru media finală. Aşadar, fiţi atenţi!
Luaţi câte una şi daţi mai departe restul!
Uite!
Neînfricatul căpitan Ishaan rezolvă o misiune imposibilă.
Misiunea lui... să ia a treia planetă de la Soare, planeta Pământ,
şi să o introducă într-a noua, în Pluto.
Trei în nouă.
Dumnezeule!
Fierbinţeala planetei Marte va topi firma căpitanului Ishaan de pe Pământ.
Salvat!
Bună,Jupiter.. pa, Jupiter!
Bună, Saturn, te distrezi?
Iar acum 3 intră în 9.
Pluto e distrus!
Nu mai e planetă!
Neînfricatul căpitan Ishaan a găsit răspunsul!
3 X 9 = 3.
Terminaţi!
Ai ştiut la test?
Totul!
Mulţumesc, Yohaan.
S-a întors tata.
Tată, când ai venit? -Azi-noapte, dar dormeai!
Pa, tată. Pa, Inu.
Pa!
Ce mi-ai adus?
Acelea.
Căpşuni?
Şi pentru fratele meu?
Tot alea.
Pentru amândoi?
Spală-te întâi.
Tata, acvariul, te rog.
Hai să mergem la acvariu astăzi.
Mergem la acvariu astăzi, bine?
Maya, Ishan a avut febră joi?
Nu.
Atunci ce-i cu scutirea asta?
N-am scris eu scutirea.
Vino aici.
Vino aici!
Vino, imediat!
Ce-i asta?
Ce-i cu scutirea asta?
Răspunde-odată!
Uită-te la mine!
Uită-te în ochii mei
şi răspunde-mi!
Pe unde ai umblat joi?
Lasă-mă pe mine! -Dacă nu ai fost la şcoală, unde-ai fost?
Unde-ai fost, fiule?
Răspunde!
Ce spune? - Am chiulit.
Cum?
Ai chiulit de la şcoală?
Ai chiulit de la şcoală şi ce ai făcut?
Unde ai fost?
Pe stradă.
Ce stradă? Care stradă? Cu cine?
Singur.
Singur? Ţi-ai pierdut minţile?
Ai înnebunit?
Ai bătut străzile singur? Ai idee ce s-ar fi putut întâmpla?
Cum s-a întâmplat asta? Ai auzit?
Dacă se pierdea, unde l-am mai fi găsit?
Şi asta cine a scris-o?
Cine a scris scutirea?
Tu habar nu ai să scrii.
Dac-ai fi ştiut să scrii, ai fi trecut clasa.
Cine a scris scutirea asta? -Spune, cine?
E ultima oară când te mai întreb:
Cine a scris scutirea?
Cine a scris-o? Vorbeşte!
Nu se observă nicio îmbunătăţire nici în clasă, nici la teme.
Este la acelaşi nivel ca şi anul trecut.
Încă mai percepe cărţile ca pe nişte duşmani.
Cititul şi scrisul sunt pedepse pentru el.
Câteodată ortografia lui la engleză seamănă cu rusa.
Repetă greşelile înadins
şi nu este niciodată atent în clasă.
Tot timpul cere voie să meargă la toaletă.
Ba îi este sete, ba vrea la toaletă.
Deranjează întreaga clasă cu purtarea lui.
I-aţi văzut lucrările?
Zero la toate materiile.
Nu i-aţi văzut lucrările?
Vi le-am trimis miercurea trecută ca să le semnaţi, dar nu le-a mai adus înapoi.
V-am avertizat, domnule Awasthi.
De fapt, am trimis o scrisoare special pentru a ne întâlni.
Uitaţi-vă la acest test de matematică.
Trei cu nouă egal trei. Atât.
Nicio altă rezolvare făcută.
Nimeni nu poate crede că e frate cu Yohaan.
Domnule Awasthi... - Da?
Este al doilea an al fiului dumneavoastră în clasa a treia.
Eu nu cred că vă mai pot ajuta cu ceva.
Poate băiatul are o problemă.
Ce vreţi să spuneţi?
Poate că el...
Unii copii sunt mai deosebiţi. Pentru ei există acum şcoli speciale.
Hai, pleacă odată!
Copii răsfăţaţi!
Directoarea crede că fiul meu e retardat.
Crede că e anormal.
60 de copii îngrămădiţi într-o clasă!
Cum poate un profesor să acorde atenţie fiecăruia?
O prostie! Idioţii!
Şi eu ce-am făcut?
Mi-am sacrificat cariera pentru copiii mei.
În fiecare zi mă lupt să-i fac să înveţe.
Nu, Maya, nu e vina ta.
El are nevoie de altceva.
Voi veni mâine dimineaţă.
Mulţumesc foarte mult. Noapte bună.
S-a rezolvat.
Dar...în mijlocul anului?
Unchiul lui Suresh e unul dintre fondatori.
Mâine plătesc şi taxele.
Nu, nu vreau să mă duc!
Taci şi mănâncă!
"Nu mă duc!"
Să aşteptăm până anul viitor.
N-a mai plecat niciodată de lângă mine.
Trebuie să se obişnuiască!
Ai auzit ce-a zis directoarea.
La anul, îl exmatriculează.
Atunci unde îl mai duci?
Uite! Uită-te la el ce privire are!
Niciun pic de regret pe faţa lui!
Acolo iei bătaie dacă nu asculţi.
L-a pus pe Yohaan să-i scrie scutirea.Ce mai urmează?
Crede-mă, sunt tatăl lui. Asta e ceea ce îi trebuie.
Nu ne permitem, dar ne vom descurca noi cumva.
Semestrul începe după Diwali.
Te rog, nu mă trimite de acasă.
Nu vreau la şcoala de corecţie.
Nu vreau acolo.
Te rog, spune-i lui tata. Nu vreau acolo!
Taci!
Hai, trezeşte-te.
Mama..?
Sunt aici!
Nu vreau să merg la şcoala de corecţie!
Trebuie.
Nu vreau!
E o şcoală bună. -Nu vreau să plec de acasă.
Ştiu, încerc, vezi?
Serios, ştiu tot!
Pot învăţa mai multe!
Nu vreau nici măcar artificii, nu voi sărbători Diwali,
dar nu mă trimite acolo.
Fără artificii anul ăsta? Ţi-e frică de şcoala de corecţie?
Recunoaşte! - Nu mi-e frică!
Ţi-e frică, ştiu.
Nu mi-e frică. -Ba da, recunoaşte!
Nu mi-e frică.
E nebun!
Nu mă duc!
Tatăl tău mi-a spus că eşti foarte încăpăţânat.
Hai să clarificăm un singur lucru:
în această şcoală avem o singură regulă:
disciplina!
Nu vă temeţi, domnule Awasthi!
Aici i-am îmblânzit şi pe cei mai sălbatici.
Să mergem, e târziu.
Gata? Vino, băiete.
Nu ţi-am spus niciodată
ce frică mi-e de întuneric.
Nu ţi-am spus niciodată
cât de mult ţin la tine.
Pregăteşte-te pentru cină!
Dar tu ştiai, nu-i aşa, mamă?
Tu ştii totul,
mama mea...
Nu mă lăsa singur în mulţime,
fiindcă îmi voi pierde drumul spre casă.
Nu mă trimite aşa departe,
unde nu-ţi vei mai aminti de mine.
Sunt chiar atât de rău, mamă?
Sunt chiar atât de rău... mama mea?
Nu te-ai schimbat încă? Hai, pune-ţi pijamaua!
Hai odată!
Ora nouă, luminile se sting!
Noapte bună, domnule!
Uneori, când tata mă ridică
prea sus în aer,
ochii mei te caută pe tine
sperând că vei veni şi mă vei strânge la piept.
Nu-i spun tatei,
dar mi-e frică.
Nu las să se vadă,
dar inima mea se scufundă în întuneric.
Dar tu ştii asta, nu-i aşa, mamă?
Tu ştii totul...
mama mea...
Nu te-ai îmbrăcat pentru ore încă?
Uită-te cum ai pus cravata! Mama ta nu te-a învăţat nimic?
Băieţi,
el este lshaan Nandkishore Awasthi.
Vino în faţă....Hai!
Cu ghiozdanul.
De acum locul tău este aici, chiar în faţa mea,
lângă Rajan Damodaran.
Rajan Damodaran este întotdeauna primul din clasă.
Prezenţa lui sper să aibă un efect pozitiv asupra ta.
Ai înţeles? Stai jos.
Astăzi vom discuta despre interpretarea poeziei.
Pagina 28, "Perspective".
Rajan Damodaran, tu vei recita poezia,
iar lshaan Nandkishore Awasthi, o va interpreta.
Aţi înţeles?
Începe, Rajan.
''Perspective''
''Dacă mă uit de sus tu eşti...
un nor de pe cer.
Până când vine un elefant însetat sau un prieten săritor,
sau un clopoţel de bicicletă
sau cana unui sărac orb.
Apoi imaginea dispare şi eşti din nou râul meu.
Excelent!
Acum explică sensul poeziei.
Ceea ce vedem, simţim...
Şi ceea ce nu vedem, nu simţim...
Dar uneori...
ceea ce vedem, nu există. Şi ceea ce nu vedem...
există de fapt. Adică...
Ce-i tot dai cu "este- nu este"?
Minu Patel, explică tu!
Poetul ne spune că atunci când se uită în râu
vede cerul reflectat în el.
Utilizând diferite obiecte, el distruge reflexia.
Şi atunci ne dăm seama că este un râu.
Bine. Foarte bine. MinuPatel, stai jos.
Tu ai explicat adevăratul înţeles al poeziei.
Ceilalţi au spus doar tâmpeniile învăţate.
Domnul Tiwari e foarte strict.
Trebuie să ţii minte ce spune el şi să repeţi ca un papagal!
Cum de ai venit în mijlocul anului?
Tata... el...
Să mergem... ora de artă.
Tu eşti întotdeauna primul din clasă. De ce te-au trimis părinţii aici?
Cum adică?
Adică pentru ce te-au pedepsit trimiţându-te aici?
Eu nu sunt aici corecţional. Tata este directorul şcolii.
Locuiesc aici cu părinţii mei.
Dar cine ţi-a spus că toţi de aici sunt pedepsiţi?
Copii, deschideţi blocurile de desen!
Luaţi un creion!
Fără să folosiţi un liniar, copiaţi formele!
Liniile trebuie să fie perfect drepte sau luaţi 5 linii la palmă!
Hei, băiatul cel nou!
Ochii la tablă! Arată-ne
unde am făcut punctul?
Arată-ne punctul.
De ce te holbezi ca o broască?
Nu râdeţi!
Unde am făcut punctul?
Arată-ne!
Nu-l văd.
Nu-l vezi?
Satyajit Bhatkal.. - Da, domnule?
Vino aici şi arată-i unde am făcut punctul pe tablă.
Acum îl vezi?
Foarte bine.
Vino în faţă.
Repede!
Cinci linii la palmă, ca să nu-ţi mai pierzi atenţia!
Întinde mâna.
Închide pumnul.
Du-te şi apucă-te de treabă!
Vreau linii perfecte, altfel mai iei 5 linii la palma cealaltă!
Du-te!
Înainte marş!
Stângul, dreptul, stângul...
Ce faci?
Staţi!
Nu ţi pasul!
Afară!
Substantivul denumeşte lucruri, iar pronumele înlocuieşte un substantiv,
un adjectiv descrie un substantiv, un verb descrie acţiunea unui substantiv.
Un adverb descrie acţiunea unui verb,
o conjuncţie uneşte două propoziţii,
o prepoziţie descrie relaţia
dintre un substantiv şi un pronume
şi o interjecţie este cuvântul folosit pentru a-ţi exprima sentimentele.
Ai înţeles, domnule lshaan Nandkishore Awasthi?
De ce?
De ce nu?
ldiotule!
De ce nu poţi?
Care e problema?
De ce eşti aşa tâmpit?
De ce zero la matematică? Şi pedepse toată ziua?
Gramatica patetică, iar ortografia greşită!
Eşti un idiot?!
ldiot. - Hei, prostule!
-Leneşule! - Nebunule!
Propoziţii aiurea,
răpunsuri greşite.
De ce nu te străduieşti?
Eşti un ratat...
Scrisul e graoznic, tema- incompletă.
De ce nu eşti atent?
De ce?
ldiot.. prost...leneş...nebun...
Acest copil înnebuneşte pe oricine.
Să-i cheme cineva părinţii!
Care e problema ta?
Regele idioţilor!
Note mici...
rezultate îngrijorătoare.
Geografia te ameţeşte?
Răspunde, răspunde!
Cinci linii la palmă!
lshaan, deschide uşa!
Deschide! A venit tata!
Vorbeşte cu el!
lnu..campionule, deschide uşa!
Te rog, deschide uşa!
Ce este, campionule?
Să mergem!
Te-am învoit de la domnul director.
Nu mai fi supărat!
Vino, fiule!
O cină specială, vă rog.
Uite ce ţi-am cumpărat: 24 de acuarele care se spală.
Loveşte-o când se ridică. Concentrează-te...Bravo, Yohaan!
Ochii mei sunt goi,
nu mai am lacrimi...
Tăcerea îmi sfâşie inima.
Nu mai simt durerea, sunt împietrit.
Toate sentimentele m-au părăsit, sunt golit...
Dar tu ştii asta, nu-i aşa?
Nu-i aşa, mama mea?
Ce faci aici?
Ce faci? Dă-te jos!
De ce te-ai urcat aici?
Vino, întârziem.
Ce s-a întâmplat?
Nu şti?
Domnul Holkar a plecat
să predea desen în Noua Zeelandă.
Avem un suplinitor.
Sper să nu fie ca domnul Holkar.
Vino, am întârziat.
Uitaţi-vă acolo, este un copac?
Sau un om acoperit cu o pelerină?
Oare plouă? Sau cerul
şi-a pierdut clapele din greşeală?
Lumea este aşa cum ţi-o imaginezi!
Este tot ce vezi cu mintea!
Eliberează-ţi mintea!
Întinde-ţi aripile!
Lasă culorile să zboare!
Haideţi, lăsaţi visele să zboare!
Mişcă!
Întinde-te!
Scutură un picior!
E amuzant!
Roteşte-te, dă din picioare, e foarte amuzant...
Cine spune că peştii nu pot să zboare?
V-aţi gândit vreodată la asta?
Face soarele baie vreodată?
Sau doar îşi udă părul şi spune că e curat?
Stelele acestea ....strălucesc?
Sau sunt furioase şi ţipă una la alta?
Eliberează-ţi mintea!
Întinde-ţi aripile!
Lasă culorile să zboare!
Haideţi, lăsaţi visele să zboare!
De ce să înveţi până ai capul plin?
Capul e plin, capul e plin!
Până clipeşti, mintea e goală!
Mintea e goală, mintea e goală!
Mergeţi înainte, deschideţi uşile!
Deschideţi uşile, deschideţi uşile!
Şi fără frică, desfaceţi-vă aripile!
Desfaceţi-vă aripile!
Sunt cu voi...
Sunt cu voi!
Eşti cu mine! Eşti cu mine!
Noi toţi, să lăsăm visele să zboare!
Ne rotim,
scuturăm picioarele,
ne distrăm de minune!
De ce e lumea aşa colorată?
V-aţi gândit vreodată?
lmaginaţi-vă...
Alegând asemenea culori minunate,
Cineva a colorat această lume.
E atât de frumos universul nostru!
Bănuiesc că Dumnezeu este un artist!
Eliberează-ţi mintea!
Întinde-ţi aripile!
Lasă culorile să zboare!
Haideţi!
Lăsaţi visele să zboare!
Uitaţi, o foaie pentru fiecare!
Desenaţi, pictaţi orice doriţi,
până pun astea deoparte.
Dar ce să pictăm, domnule?
Nu e nimic pe masă!
Pe masa asta?
Masa asta e prea mică pentru imaginaţia voastră bogată!
Alege din mintea ta!
Şi scoate o imagine!
Apoi arunc-o pe hârtie!
Distraţi-vă. Aici, în mintea voastră, trebuie să fiţi liberi!
Te-ai pierdut pe undeva, prietene?
Cauţi inspiraţia?
Nu-i nimic, nu ne grăbim!
Ce s-a întâmplat, fiule?
Nu îţi place să pictezi?
Cum te numeşti, fiule?
Domnule, el este lshaan Awasthi.
Unde ai fost?
A sunat mama ta.
Aşteaptă la telefon. A zis că mai sună.
lshaan este?
Un moment, e aici.
Vorbeşte!
Spune ceva, fiule!
Uite, lnu..
nu putem veni sâmbătă.
Duminică, fratele tău participă la finala de tenis inter-şcoli.
Ştiu că eşti foarte supărat pe mama,
mama e foarte rea,
dar iartă-mă, lnu.
Dar ce poate să facă mama?
Fratele tău are emoţii din cauza finalei!
Vrei să vorbeşti cu fratele?
Uite, vorbeşte cu el.
Să îi urezi noroc.
lnu, eşti acolo?
O să-mi lipseşti la finală.
Fiule, vorbeşte cu mama!
Nu mai e!
A plecat? -Da.
Îmi pare rău.
Ce s-a întâmplat?
N-a spus niciun cuvânt.
Nu-i nimic, mergem sâmbăta viitoare.
Ce aţi pus aici?
Lucrările copiilor.
Şi ce dacă? Holkar nu-l folosea niciodată. E făcut pentru cărţi.
Şi eu unde ţin astea?
Dă-le copiilor înapoi. Oricum nu folosesc la nimic.
Ce gălăgioşi sunt la ora ta, Nikumbh.
Ca la piaţă.
E normal, doar sunt copii.
Dacă nu-ţi exprimă sentimentele la desen, atunci unde?
Poate, dar ai grijă! Directorului îi place disciplina.
Ai cântat la oră ieri şi ai fluierat?
Am cântat, am fluierat...
Dacă elevii sunt fericiţi şi eu sunt fericit.
Dar elevii noştri nu sunt la fel ca ceilalţi.
Cum adică?
Tu predai la Şcoala "Laleaua", nu?
La copii retardaţi, anormali.
La şcolile alea, puteţi experimenta orice, ce contează?
Oricum nu au niciun viitor.
Nu, serios, Nikumbh.
Aici e o şcoală normală.
Aici stilul "să cântăm, să dansăm" nu merge.
Aici, noi pregătim copiii pentru lupta vieţii.
Copiii trebuie să înveţe să se întreacă, să reuşească, să îşi asigure viitorul.
Mottoul şcolii noastre este:
"Ordine, disciplină, muncă".
Cei trei stâlpi ai succesului!
Baza întregii educaţii!
Domnule Tiwari, e timpul să învăţăm germană.
Ce s-a întâmplat?
Nu te speria! Bine, bine?
Încet, copii!
Hei, ascultă...unde e prietenul tău?
Nu ştiu, a dispărut.
Probabil l-a plictisit profesorul de desen.
Nu, domnule, probabil s-a dus în sala de mese, să ia prânzul.
Cum te numeşti? - Rajan Damodaran.
Rajan, ce-i cu lshaan?
Îl supără ceva? E întotdeauna aşa de speriat...
Vrea acasă.
De ce? -E nou aici, abia a venit.
În mijlocul anului?
Are probleme. Oricât s-ar strădui nu poate să scrie şi să citească.
E pedepsit mereu. Caietul lui e înroşit de corecturi.
Ce e de făcut?
De ce eşti aşa emoţionat?
Omul este... -Cel mai insensibil şi crud animal, ştiu!
Şi orb. Orb la frumos şi la sentimente.
Pe cine ai văzut aşa?
Pe mine.
Îmi place să mă uit în oglindă şi să mă analizez.
Asta nu trebuie să te supere.
Nu eşti chiar aşa de rău.
Jabeen, băiatul e în pericol.
Cine?
Cine, Ram?
Un băiat de la şcoala cealaltă. Are vreo 8-9 ani.
Nu scoate un cuvânt, e mereu deprimat, speriat.
Ochii lui strigă după ajutor.
Mă tem că se va pierde.
Frate, frate...
Da, Pradyumna?
Vino, e timpul să repetăm.
Hei, Sohail, câte zile mai sunt până la spectacol?
Două.
Da. Să mergem.
Astăzi, vom deschide ferestrele sufletului şi vom trage cu ochiul înăuntru
pentru a vedea micile picături care se întâlnesc cu măreţul soare,
formând un curcubeu, plin de bucurie şi culori.
Uitaţi-vă la ei,
sunt ca roua proaspătă pe flori,
trăind în cuiburi de frunze
dăruite de paradis.
Strecurându-se şi rotindu-se,
alunecând şi dansând
ca nişte delicate perle,
ce plutesc râzând.
De ce să pierdem aceste
steluţe de pe pământ?
Sunt ca soarele ce, într-o zi de iarnă,
scaldă grădina în raze de aur.
Ei alungă întunericul din inimile noastre
şi ne încălzesc cu sufletul lor.
De ce să pierdem aceste
steluţe de pe pământ?
Sunt ca somnul prins între gene, unde visele îşi fac culcuş,
iar în vise le răsare un înger.
Sunt ca fântânile pline de culori,
ca fluturii peste florile abia răsărite,
ca dragostea necondiţionată.
Ei cer valuri de ajutor...
sunt zorii dimineţii
şi ai eternei bucurii...
Haideţi să nu pierdem
aceste steluţe de pe pământ.
În cea mai întunecată noapte,
ei stau ca o făclie ce-şi răspândeşte lumina,
ca o grădină ce îşi răspândeşte parfumul în aer,
ca un caleidoscop cu mii de culori,
ca o floare ce ajunge la soare,
ca notele unui flaut în adâncul unei grote.
Ei sunt ca inspiraţia unui aer curat,
ritmul şi muzica vieţii.
Haideţi să nu pierdem
aceste steluţe de pe pământ.
Ca viaţa ce pulsează în împrejurimi,
ca mugurii, ce stau să înflorească,
ca adierea primăverii, ce o prinzi în palme,
ei sunt mângâierea bătrâneţii.
Haideţi să nu pierdem aceste
mici stele de pe pământ.
Da?
Bună, numele este Ram Shankar Nikumbh.
Predau la Şcoala "Noua eră" din Panchgani.
Intraţi.
Acestea sunt caietele din clasa a treia? -Da.
Cine a făcut asta?
lshaan.
lshaan desenează?
Da, îi place enorm să deseneze.
Uneori sunt înţelepţi precum oamenii mari,
iar uneori, fără griji ca un şuvoi de apă
sau ca un şir de întrebări nevinovate.
Sunt ca râsul care sparge liniştea şi zâmbetul care luminează faţa.
Sunt lumina celestă ce
luminează norocul.
Sunt ca luna ce dansează pe lac,
ca un umăr prietenesc într-o mulţime necunoscută,
ca un şuvoi nestăpânit şi neîmblânzit,
ca un pui de somn ntr-o după-amiază,
ca plăcerea unei atingeri duioase,
ca sunetul unei melodii,
ca mângâierea ploii de vară.
Aveţi un pahar cu apă, vă rog?
De ce l-aţi trimis de acasă?
De ce?
N-am avut ce face.
Anul trecut a repetat clasa a treia. Puteţi crede asta?
Şi nu dădea niciun semn de progres.
Băiatul cel mare e primul la toate materiile, iar celălalt...
Ce problemă credeţi că are? -De atitudine, bineînţeles.
Faţă de şcoală şi de celelalte.
Întotdeauna comentează, e dificil,
neascultător.
Vreau să ştiu problema lui, iar dumneavoastră îmi daţi nişte simptome.
Îmi spuneţi:"Băiatul are febră". Asta ştiu.
Vreau să ştiu de ce.
Vreau să aflu cauza.
De ce nu îmi spuneţi dumneavoastră? Spuneţi.
Nu aţi observat un clişeu în greşelile lui?
O greşeală care să se repete?
Clişeu? Ce clişeu? Doar greşeli.
Nu l-aţi observat.
Uitaţi.
"b" în loc de "d" şi "d" în loc de "b". Confundă literele asemănătoare.
S' şi 'R' sunt inversate, ca şi celelalte litere. Uitaţi.
'h' şi 't'. Literele îi apar inversate ca în oglină.
"Animal"... De trei ori a greşit cuvântul, pe aceeaşi pagină.
Deci, nu e ca şi cum nu ar fi învăţat să scrie cuvântul bine.
Şi aici...
Amestecă toate cuvintele care se aseamănă: "top" devine "pot",
'S-o-l-i-d' devine 'S-o-i-l-e-d'.
De ce face asta? E prost, e leneş?
Nu...
Eu cred că îi este greu să recunoască literele.
Noi când citim "măr, în mintea noastră se formează imaginea mărului.
lshaannu poate citi cuvântul , de aceea în mintea lui nu se formează nicio imagine.
Pentru a citi şi a scrie, este esenţial
să asociem sunetele cu simboluri, pentru a înţelege cuvintele.
lshaan nu e capabil de acest simplu raţionament.
Astea sunt tâmpenii. Sunt scuze ca să nu înveţe.
Citiţi, vă rog, asta.
Cum să citesc? E în chineză.
Haideţi, concentraţi-vă.
Ce prostie, cum să citesc? - Sunteţi insolent.
Atitudinea dumneavoastră este greşită.
Nu vă purtaţi corespunzător.
Exact asta i se întâmplă lui Ishaan. Nu poate recunoaşte literele.
Această dificultate de a scrie şi citi se numeşte dislexie.
Uneori, copiii pot avea şi alte probleme.
De exemplu, dificultatea de a urma instrucţiuni multiple.
Deschideţi la pagina 65, capitolul 9, paragraful 4, rândul 2.
Sau, "desenaţi linii groase şi subţiri la motorul maşinii".
Ishaan are probleme cu încheiatul nasturilor
sau cu legatul şireturilor?
Da.
Dacă îi aruncaţi o minge, o poate prinde? - Nu ajunge niciodată la minge!
Fiindcă nu poate corela lungimea, cu distanţa şi viteza.
Mărimea mingii, de la ce distanţă, cu ce viteză...
Până îşi dă seama, e prea târziu.
Gândiţi-vă...
un copil, de 8-9 ani, care nu poate să scrie şi să citească.
Nu poate face lucruri obişnuite,
nu poate face ceea ce copiii de vârsta lui fac fără efort.
Prin ce trebuie să treacă acest copil?
Încrederea de sine este zdruncinată.
Îşi ascunde neputinţa în revoltă.
Trebuie să se lupte cu întreaga lume.
Trebuie să fie un haos în capul lui de copil.
De ce să recunosc că "nu pot", când pot să spun că "nu vreau".
Pentru cei mari e totuna.
Acum, până şi revolta i-a fost zdrobită.
Îmi pare rău să vă spun, dar acum nici măcar nu mai pictează.
E foarte trist!
Dar de ce lshaan?
Nu există un răspuns la această întrebare.
I se poate întâmpla oricui, uneori e genetic.
E ca o problemă de scurt-circuitare la nivelul creierului, asta e tot!
Vreţi să spuneţi că fiul meu nu e normal, că e retardat?
Sunteţi tare ciudat!
Uitaţi-vă aici...
aceasta este o minte ageră cu o puternică imaginaţie!
Mult mai talentat decât mine sau dumneavoastră!
Şi ce are de câştigat?
De ce vă tot interesează câştigul? - Ce altceva m-ar putea interesa?
Ce-o să se aleagă de el? Cum o să concureze cu ceilalţi?
Va trebui să-l întreţin toată viaţa?
Ştiu.
E o lume fără milă, o lume competitivă...
unde toţi vor să ajungă în frunte, să culeagă lauri...
Toţi vor să fie primii.
Doctori, ingineri, directori, orice altceva este intolerabil.
95.5... 95.6... 95.7 %.
Ce este sub, este un sacrilegiu, nu?
Pentru Dumnezeu, gândiţi-vă...
fiecare copil este unic, are propriile aptitudini, propriile abilităţi şi vise.
Dar nu, toţi îi tragem
şi împingem pentru a-i uniformiza, pentru a avea "degetele egale",
chiar cu riscul de a le rupe degetele.
Nu aveam de ales, a spus. Nu aveam ce face!
Dacă eşti amator de curse, de ce nu creşti cai, nu copii?
Să-ţi forţezi copiii să poarte povara ambiţiilor tale...
E mai rău decât să îţi pui copilul să muncească.
Şi dacă nu e în stare să ducă această povară?
Când vor înţelege?
Fiecare copil e diferit. Mai devreme sau mai târziu trebuie să înţeleagă.
Fiecare are propria valoare.
Nici degetele nu sunt la fel şi alcătuiesc o mână.
Şi aici avem atâtea vise
de a-i integra pe aceşti copii!...
Uite, zâmbeşte!
Aici...ia asta!
Nu, nu pune mâna!
Prima zi de şcoală a lui Ishaan.
Prima lui uniformă.
Nu plânge, dragule.
Mama e aici, nu pleacă de lângă tine.
Nu plânge, fiule, nu plânge.
Prieteni, astăzi vă voi spune o poveste.
Despre un băiat.
A fost odată un băiat, nu mă întrebaţi unde,
care nu putea să scrie şi să citească.
Oricât de mult s-ar fi străduit
nu-şi putea aminti că x vine înaintea lui y.
Cuvintele erau duşmanii lui cei mai mari, ele dansau în faţa ochilor lui,
înspăimântându-l şi supărându-l.
Învăţatul îl obosea, dar pe cine nu oboseşte?
Creierul lui era plin, dar nimic nu avea înţeles.
Alfabetul dansa ca într-o discotecă.
Într-o zi, bietul băiatul a cedat sub povara învăţatului.
Toţi râdeau de el, dar el îi înfrunta curajos.
Dar într-o zi, el a descoperit ceva măreţ.
Întreaga lume a fost uimită când şi-a expus teoria.
Puteţi ghici despre cine am vorbit?
Albert Einstein.
Corect, Rajan. Albert Einstein.
Un mare om de ştiinţă.
Omul care a şocat lumea cu teoria relativităţii,
cu mişcarea browniană, cu efectul fotoelectric.
Pentru care a primit Premiul Nobel în 1921.
Acum... ce este asta?
Un elicopter.
Nu este un elicopter obişnuit.
Marele artist-inventator Leonardo da Vinci...
Cine? - Leonardo da Vinci.
Aşa! El l-a proiectat.
E schiţa unui elicopter.
Ştiţi când a fost făcută? În secolul al XV-lea.
400 de ani înainte de primul zbor al unui avion.
Ştiaţi că Leonardo da Vinci a avut mari dificultăţi la scris şi citit?
Scria cam aşa!
Puteţi citi asta?
Nu.
Dar acum?
Ishaan, aprinde lumina, te rog.
Cine a iluminat lumea cu electricitate?
Thomas Alva Edison.
Exact.
Nici el nu ştia să spună alfabetul corect.
Vino, fiule, ia loc.
Nu, lasă lumina aprinsă.
Să ne lăsăm inundaţi de strălucirea lui Edison.
Toată lumea îl cunoaşte.
Abhishek Bachchan!
Copil fiind, cu greu putea să scrie şi să citească.
Acum e vedetă!
Şi sunt mulţi alţii!
Pablo Picasso, pictor cubist celebru.
Niciodată nu a înţeles cifra 7.
Spunea că "e nasul unchiului meu pe dos".
Cine e părintele lui Mickey Mouse?
Walt Disney.
Corect. Walt Disney.
Deoarece nu înţelegea literele, a transpus viaţa în desene animate.
Neil Diamond, cântăreţ celebru.
Şi-a înecat ruşinea în cântece.
Agatha Christie,scriitoare faimoasă de romane poliţiste.
Imaginaţi-vă un scriitor, care nu putea să scrie şi să citească în copilărie!
Dar de ce dintr-odată vă vorbesc eu despre asta?
Pentru a vă arăta că există asemenea genii printre noi,
care au schimbat cursul istoriei
fiindcă au putut privi lumea altfel.
Gândirea lor era unică şi nu oricine îi înţelegea.
Erau diferiţi.
Totuşi, au devenit învingători şi au uimit lumea.
Să dedicăm lecţia de astăzi acestor faimoşi inadaptaţi.
Deci, gândiţi-vă la ei,
inspiraţi-vă şi creaţi ceva diferit
din orice vi se pare interesant: pietre, beţe, gunoi...
Daţi-i înainte cu imaginaţia!
Ishaan, aşteaptă!
Rajan, tu poţi pleca!
Ştii, e cineva pe care nu l-am numit...
poate pentru că nu e foarte cunoscut.
Dar problema lui e aceeaşi.
Numele lui este...
Ram Shankar Nikumbh.
Copil fiind, aveam mari probleme cu învăţatul.
Tatăl meu niciodată nu m-a înţeles.
Credea că sunt obraznic,
că găsesc scuze ca să nu învăţ.
Mă certa mereu!
Dar ce poate un ratat, un idiot, să priceapă?
Ei bine, uite-mă acum!
Mergem?
Ai fost la mine acasă?
Uită-te acolo!
Se mişcă!
E un avion? Poate zbura?
Va zbura?
Cine l-a făcut?
Domnul director este?
Da. -Nu te ridica!
Bună dimineaţa, domnule! -A, Nikhumbh. Intră!
Domnule, aş dori să vă vorbesc despre un elev.
lshaan Awasthi. Clasa a III-a D. Noul elev.
Îl ştiu.
Şi ceilalţi profesori se plâng de el.
Nu cred că va trece clasa.
Nu, domnule, e un băiat inteligent.
Are doar o problemă cu scrisul şi cititul.
Cred că ştiţi ce este dislexia.
Mi-aţi uşurat mult munca.
Chiar mă întrebam ce-i voi spune tatălui.
E trimis de consiliu director.
Bine...bine...
Atunci o şcoală specială ar fi foarte potrivită pentru el.
Nu, domnule, e un băiat cu o inteligenţă peste limită.
Are tot dreptul să fie într-o şcoală normală.
Tot ce are nevoie e puţin ajutor şi înţelegere din partea noastră.
În celelalte ţări, toţi copiii, indiferent de problemele lor, învaţă împreună.
De fapt, elevii mei de la "Laleaua"
au dreptul să fie într-o şcoală normală.
Spun doar că aşa este legea.
Obiectivul programului educaţional "Educaţie pentru toţi" dă fiecărui copil acest drept.
Dar doar câteva şcoli urmează acest program.
Spune-mi cum o va scoate la capăt acest copil aici.
Are matematică, istorie, geografie, ştiinţe şi gramatică.
Va reuşi, domnule, cu puţin ajutor din partea profesorilor.
Au timp profesorii să se ocupe de el?
Cum să-i acorde atenţie unui elev într-o clasă de 4o?
Să fim serioşi, Nikumbh. E imposibil.
Domnule, dar nu e mare lucru.
Două sau trei ore pe săptămână? Îl voi ajuta eu.
Pe de altă parte,
trebuie doar să treacă la aceste materii.
Nu trebuie să facă performanţă!
Deci, toate celelalte materii sunt neimportante, în afară de desen!
Nu, domnule, dar fiecare copil are un talent.
Şi, aşa cum spunea Oscar Wilde,
cine are nevoie de un cinic care ştie preţul
oricărui lucru, dar nu-i ştie valoarea?
Domnule, vă rog, uitaţi-vă la desenele băiatului.
Prezentarea unei bătălii.
Un soldat care sapă tranşee şi care reuşeşte să scape.
O concepţie deosebită!
Foloseşte pensula cu încredere! Asemenea tuşe de culoare!
Fără inhibiţii!
Şi uitaţi, domnule, o cărticică animată unică!
Povestea despărţirii lui de familie!
Asemenea creativitate, la doar 8 ani!
Doar puţini dintre noi putem gândi la asemenea dimensiuni!
Vă rog, domnule, acordaţi-i o şansă!
Sau va fi pierdut!
Ce vreţi să fac?
Pentru început, uitaţi de scris!
Ignoraţi-i ortografia!
Să fie testat oral!
Cunoştinţele sunt cunoştinţe, fie că sunt scrise sau orale.
Între timp, eu îl voi ajuta la scris şi citit.
Încetul cu încetul, va progresa.
Nu ştiu, dar sper să nu-i strice
sfatul unui profesor.
Acum adaugă trei.
Adaugă cinci.
Unde am ajuns? - Am adăugat şapte.
Acum scade 11.
Domnule, o întrebare: aţi mai pictat de când aţi terminat şcoala?
Poftim?
Ce este asta, domnule?
Concurs de desene. Pentru elevi, profesori, pentru toată lumea!
Vreau să participaţi toţi!
Nu, serios, care este scopul artei?
Să exprime sentimente.
Eşti fericit?Automat vei folosi culori deschise.
Un prânz greoi? Vei folosi culori plictisitoare, şterse.
Scuzaţi-mă!
Băieţi, mă întorc imediat.
Intraţi.
Luaţi loc.
Scuzaţi dezordinea.
Cum de aţi trecut pe aici? -Am venit cu afaceri.
L-aţi văzut pe Ishaan? -Încă nu, dar ne vom întâlni.
Am vrut să vorbesc cu dumneavoastră întâi. -Spuneţi!
Soţia mea a căutat pe internet.
A citit totul despre dislexie.
Vroiam să ştiţi.
De ce?
Să nu credeţi că suntem nişte părinţi cărora nu le pasă.
Vă pasă...
Asta e foarte important.
Asta îi va da puterea de a se vindeca.
Îl scapă de suferinţă.
Copilul trebuie să se simtă dorit.
O îmbrăţişare, un sărut câteodată, o vorbă bună care să îi arate că vă pasă.
"Fiule, te iubesc,
dacă ai temeri, vino la mine!
Şi ce dacă nu reuşeşti! Eu sunt mereu aici, lângă tine!"
Asta trebuie să îi spuneţi ca să îi redaţi încrederea.
Asta înseamnă să vă pese!
Dacă nu asta înseamnă grija, atunci ce?
E totuşi bine că aveţi impresia că vă pasă.
Ei bine, trebuie să plec.
Soţia dumneavoastră a citit
despre insulele Solomon pe internet?
Nu ştiu.
Pe aceste insule,
când băştinaşii vor să cultive o parte dintr-o pădure,
ei nu taie copacii.
Pur şi simplu se adună în jurul copacilor
şi strigă injurii la adresa copacilor,
îi blestemă.
În câteva zile,
copacii se usucă şi cad.
Mor de la sine!
Avem asemenea genii printre noi
care au schimbat cursul istoriei
fiindcă au putut vedea lumea altfel.
Gândirea lor era unică
şi nu oricine i-a înţeles.
Ei erau altfel!
Totuşi au devenit învingători
şi au uimit lumea!
Uau, ce privelişte!
Bine aţi venit, domnule! -Iată-mă!
M-ai convins, în sfârşit să devin pictor amator.
Bine aţi venit, doamnă!
Pe aici, domnule!
Unde este Ishaan al tău?
Mor de curiozitate să-l cunosc!
Nu ştiu, nu îl văd.
Rajan, unde este Ishaan?
Nu ştiu, domnule, a plecat din dormitor înainte să ne trezim.
Serios?
Hei Nikumbh, eu nu mă prea pricep...
Domnule George, încercaţi, va fi amuzant. -Pictura nu e pentru mine.
-M-am decis, voi face o pictură din cuvinte.
Voi umple pictura cu alfabetul.
Păreţi să vă limitaţi la propriul limbaj, domnule Sen.
Eu am venit doar să fac act de prezenţă,
ca să mă vadă directorul. Stau cinci-zece minute, atât.
Nu-mi stric duminica. -Sunt încântat că aţi venit, oricum.
Unde ne aşezăm? -Copiii vă vor conduce.
Copii, veniţi aici!
Conduceţi-i pe domnii profesori la locurile lor!
Cu grijă...
Uşor, uşor, vin!
Ce haios!
Dumnezeu să te ajute!
Oaspetele nostru special, Lalitha Lajmi.
Profesoară, pictoriţă, părintele meu spiritual.
Bună ziua!
Vă mulţumim că ne onoraţi cu prezenţa.
L-aţi văzut pe lshaan?
Nu, domnule. -Trebuie să fie cu Rajan.
Unde este? -Nu ştiu, domnule.
A plecat înainte să se trezească toată lumea.
Unde ai fost?
Vino, stai jos.
Ai culori?
Deschideţi uşile, trageţi cortina,
vântul este prizonier, eliberaţi-l!
Înălţaţi zmeiele, coloraţi-le,
acoperiţi cerul cu ele.
De ce te temi?
Eşti un oaspete în sânul naturii.
Lumea a fost creată
doar pentru tine.
Descoperă cine eşti,
Tu eşti soare, deci luminează!
Eşti un râu,
nu ştiai?
Du-te la vale!
Sau zboară sus de tot!
Îţi vei descoperi destinul dacă vei fi fericit!
Domnule Tiwari, n-aţi mai plecat? Aţi spus că staţi doar cinci minute.
Ce pictaţi?
O broască, o raţă şi o banană.
Aceasta e o broască?
Nemişcarea este tristă, prospeţimea aduce bucurii.
E ca mirosul de pâine proaspătă.
Viaţa este ca o acadea, o lingură plină de speranţe şi vise.
Savureaz-o şi păstreaz-o în palme cât mai mult.
Dacă ţi-e sete,
vei găsi un nor după colţ.
Nu lăsa pe nimeni să-ţi stea în cale!
Potenţialul tău e nelimitat, ca şi cerul.
Tu eşti soarele, aşa că luminează!
Tu eşti un râu,
nu ştiai?
Coboară la vale
sau înalţă-te tot mai sus!
Vei găsi scopul vieţii cînd vei fi fericit!
Băieţi, cum e desenul meu? Ia uitaţi-vă!
Foarte frumos, domnule!
Premiul I, domnule!
Minunat, domnule!
Priviţi, ni se arată cărarea spre cer...
Iar micuţa stea pierdută s-a regăsit .
Lumea este inundată de lumina acestei stele.
Tot Universul străluceşte.
Eşti liber să zbori în înaltul cerului
descătuşat.
Ce dimineaţă minunată a fost!
Cu ajutorul unui mozaic de culori,
m-am întors în copilărie.
Minunat! Şi am reuşit să reînvii copilăria şi în ceilalţi.
Domnul George mi-a promis
că va lua lecţii de desen de la domnul Nikumbh.
Nu-i aşa?
Dar nu doar eu.
Şi Sen şi Tiwari . Picturile lor au fost şi mai urâte!
Bine, bine!
Iar pentru Nikumbh...
avem veşti bune. Nu mai trebuie să ne căutăm un nou profesor de deesn.
Nikumbh va preda şi la noi , nu doar la Şcoala "Laleaua".
Acum, voi anunţa ceea ce aşteptaţi cu toţii.
Iată rezultatele din partea juriului.
Oaspetele nostru special, doamna Lalitha Lajmi s-a aflat
într-o mare dilemă, în legătură cu două lucrări.
Sunt la egalitate!
Ne-a spus:
"vor fi două picturi premiate la Concursul de Artă plastică",
dar asta nu este posibil,
deoarece pictura câştigătoare
va apărea pe coperta revistei şcolii.
Deci, nu putem avea două coperte.
Ce vom face?
Doamna Lajmi este în încurcătură.
Dar după multe meditări, a ajuns la o concluzie.
A ales
elevul în locul profesorului.
Da, băieţi, domnul Nikumbh
a fost învins.
Iar elevul care l-a învins este...
un băiat de
nouă ani...
lshaan Nandkishore Awasthi din clasa a III-a D.
Unde eşti?
Hai, băiete, ridică-te!
Unde eşti?
Multe aplauze pentru el!
Hai, Rajan, ia-ţi rămas bun de la prieteni.
E timpul să plecăm.
Cu bine, Rajan, o să ne fie dor de tine.
Uite-l pe Ishaan al tău!
Şi aici, uite-i desenul!
Priveşte, ce capodoperă!
E un băiat foarte talentat şi...
sunt foarte fericit să îl avem în şcoala noastră.
Aţi vorbit cu profesorii lui?
Încă nu, domnule.
Mergeţi şi vorbiţi cu ei. Vă vor spune ce progrese a făcut!...
Mulţumesc, foarte mult. Domnule şi doamnă Dawan, vă doresc o vacanţă plăcută!
Bună ziua, intraţi!
Suntem domnul şi doamna Awasthi. Părinţii lui Ishaan.
Oh... lshaan!
Luaţi loc, vă rog!
Băiatul dumneavoastră are o minte remarcabilă, trebuie să recunosc.
Ce spui, domnule Tiwari?
La început, nu credeam că va rezista aici.
Dar apoi, a progresat atât de mult...
Minunat! Are un mod de a gândi unic.
Foarte bine!
Acesta este raportul progresului său!
Acesta numesc eu progres! Matematică, gramatică, şi ce pictor!
O adevărată revelaţie!
Fiul dumneavoastră e foarte inteligent!
Nu pot să cred!
Mulţumesc foarte mult!
Nu, nu ne mulţumiţi nouă. Mulţumiţi-i lui Nikumbh!
Pipăruşul...El e cel care a scos băiatul din carapace...
Ce băieţi minunaţi!
Ce s-a întâmplat?
Nu ştiu cum să vă mulţumim!
O, lăsaţi!
E un copil minunat. Să aveţi grijă de el!
Ishaan, Yohaan, haideţi!
Mama şi tata vă aşteaptă!
Hei, campionule!
Îmi va fi tare dor de tine!
Ne vedem după vacanţă, bine?
Hai, du-te!
Cu bine, Yohaan!
La revedere, domnule!
Aţi urmarit filmul: STELUŢE PE PĂMÂNT