Организирам информация. Графичен дизайнер съм.
По професия се опитвам да намеря смисъл
в неща, които нямат смисъл.
Баща ми не разбира какво
правя по професия.
Неговото семейство е било от фермери.
Той е част от това етническо малцинство, наречено понтийски гърци.
Те живели в Мала Азия и заминали за Гърция
след геноцид, преди сто години
и оттогава миграцията винаги е била
тема в семейството ми.
Баща ми се преселил в Германия, учил там и се оженил
и като резултат, имам тази половина немски мозък
с аналитично мислене
и това малко глупаво поведение, което е част от него.
Разбира се, това означаваше, че бях чужденец в двете държави
и това, разбира се, ме улесни
да емигрирам, според хубавата семейна традиция.
Но разбира се, повечето пътешествия, които предприемаме
ежедневно, са в града и особено
ако познавате града, да отидете от А до Б
изглежда очевидно, нали?
Но въпроса е, защо е очевидно?
Как знаем къде отиваме?
Преди 12 години отидох на пристанището на фериботи в Дъблин
като професионален чужденец
и съм сигурен, че сте преживявали това, нали?
Пристигате в нов град и мозъкът ви се опитва
да разбере това ново място.
След като намерите дома си,
започвате да създавате когнитивна карта на околната среда.
Това е тази виртуална карта, която съществува
в съзнанието ви. Всички животни го правят,
въпреки че всички ние използваме малко различаващи се инструменти.
Ние, хората, разбира се, не обикаляме и не
маркираме територията си по мирис като кучетата.
Не обикаляме и не издаваме ултразвукови крясъци като прилепите.
Просто не правим това,
въпреки че нощ в района на Темпъл бар може да бъде доста бурна. (Смях)
Не, правим две важни неща, за да си направим дадено място свое.
Първо, движим се по линейни маршрути.
Обикновено намираме главната улица и тази главна улица
става линейна карта в съзнанието ни.
Но съзнанието ни го опростява, нали?
Всяка улица се възприема като права линия
и пренебрегваме завоите, които прави улицата.
Все пак, когато завиваме в странична улица,
съзнанието ни преобразува този завой в 90 градусов ъгъл.
Това, разбира се, създава някои смешни моменти,
когато сте в някой малък град, който има
конструкция на кръгъл град, нали?
Може би сте преживели и това.
Нека предположим, че се намирате в странична улица, която минава
от главния площад, където е разположена катедралата, и искате да отидете
до друга точка в странична улица така.
Когнитивната карта в съзнанието ви ви казва: "Арис,
върни се до площада на главната катедрала, направи
завой на 90 градуса и върви по другата страна на улицата."
Но този ден сте в настроение за приключения
и внезапно откривате, че двете места
всъщност ги дели една сграда.
Не знам за вас, но винаги се чувствам, като че ли съм намерил
този телепорт или междупространствен портал.
Движим се по линейни маршрути
и съзнанието ни изправя улиците и възприема завоите
като ъгли с 90 градуса.
Второто нещо, което правим, за да направим дадено място свое,
е че съдзаваме значение и придаваме емоции на нещата,
които виждаме по тези линии.
Ако отидете в провинцията на Ирландия и попитате възрастна дама
да ви упъти, се пригответе за сложна
ирландска история за всички пътни знаци.
Тя ще ви разкаже за кръчмата, където сестра й е работила
и за църквата, където се е оженила, такива неща.
Така запълваме когнитивните си карти с ново значение.
Нещо повече, абстрахираме,
повтаряме модели и ги разпознаваме.
Разпознаваме ги по опит
и ги абстрахираме в символи.
Разбира се, всички можем
да разберем тези символи. (Смях)
Нещо повече, можем да разберем
когнитивните карти и можем
да създаваме когнитивни карти.
Следващия път, когато искате да кажете на приятел, как да дойде до дома ви,
взимате салфетка
и създавате този страхотен
комуникационен дизайн. Той има прави линии.
Има ъгли с 90 градуса.
Можете да добавите символи.
Когато погледнете това, което сте нарисували,
разбирате, че то не прилича на карта на улица.
Ако трябва да съставите действителна карта на улица,
върху това, което току що сте нарисували, ще разберете, че улиците ви
и разстоянията ще се различават значително.
Не, това, което сте нарисували
прилича на диаграма или схема.
Това е визуална конструкция на линии, точки, букви,
проектирани на езика на мозъка ни.
Не е голяма изненада, че иконата на голямата информация
от миналия век, същността да покажете на всички,
как да стигнат от А до Б, картата на лондонското метро
не беше създадена от картограф или от градски архитект.
Беше създадена от инженер - проектант.
През 1930-те години, Хари Бек, приложи принципите на
проектирането на схематична диаграма и промени
завинаги начина, по който се проектират картите за транспорт.
Ключът към успеха на тази карта
е в пропускането на по-малко важна информация
и пълно опростяване.
Изправените улици, ъгли от 90 и 45 градуса,
но също и голямо географско изопачаване в тази карта.
Ако можете да разгледате местоположенията на тези станции,
ще видите, че те са много различни.
Но всичко това е за яснота на картата на общественото метро.
Ако решите, че искате да отидете от станция Риджънтс парк
до улица Грейт Портланд, картата на метрото ще ви покаже,
вземете метрото, отидете до Бейкър стрийт, сменете влака.
Разбира се, това, което не знаете, е че двете станции
са само на около сто метра една от друга.
Стигнахме до предмета на обществения транспорт,
а обществения транспорт тук, в Дъблин
е деликатна област. (Смях)
За всеки, който не познава обществения транспорт тук, в Дъблин,
имаме тази система на местни автобуси,
която расте, заедно с града. За всяко предградие
има маршрут на автобус, който минава
от предградието до центъра на града
и тези местни автобуси стигат до центъра на града,
всички минават заедно и се срещат
на главната улица.
Когато преди 12 години слязох от кораба,
се опитах да намеря смисъл в това,
защото изучаването на град пеша е трудно.
Но когато изучавате чуждестранна система на обществения транспорт,
създавате когнитивна карта в съзнанието си
по същия начин.
Обикновено избирате кратък траспортен маршрут
и в съзнанието ви, този маршрут се възприема като права линия
и като перлена огърлица, всички станции
са хубаво подредени по права линия
и само тогава ще започнете да откривате, че някои маршрути на местни автобуси
попълват празнините и това ви позволява
да създадете тези преки пътища, междупространствен портал.
Опитах се да намеря смисъл и когато пристигнах,
потърсих информационни брошури, които да
ми помогнат да разкодирам системата и да я разбера,
и намерих тези брошури. (Смях)
Те не бяха географски изопачени.
Пропускаха много информация,
но за съжаление грешната информация, да кажем, в центъра на града.
Нямаше никакви линии, които да показват маршрут.
Нямаше дори станции с имена.
Сега картите на транспорта в Дъблин са подобрени
и след като завърших проекта, те станаха малко по-добри,
но все още няма имена на станции, няма маршрути.
Бидейки наивен и половин германец, реших:
"Арис, защо не създадеш карта?"
Направих това. Разбрах как всеки
маршрут на автобус минава през града,
логично, всеки маршрут има собствена линия
и го начертах в картата ми на Дъблин
и в центъра на града
получих нещо като ястие на спагети. (Смях)
Това е малко объркващо и реших, разбира се,
да приложа правилата на схематичен дизайн,
като изчистя коридорите, разширя улиците,
през които минават много автобуси и да направя улиците
с прави, 90-градусови ъгли или части от тях
и го запълних с маршрути на автобуси. Създадох този център на града,
карта на автобусите, която съществуваше преди пет години.
Ще я увелича отново, така че да видите
кейовете и Уестморланд стрийт. (Смях)
Мога гордо да кажа - (Аплодисменти) -
мога гордо да кажа, че като карта на обществения транспорт,
тази графика е пълен неуспех - (Смях) -
освен в един аспект:
имах голямо визуално представяне
на това, колко претъпкан е центъра на града.
Можете да ме наречете старомоден, но мисля,
че карта на маршрута на обществения транспорт трябва да има линии,
защото те са това.
Те са малки парчета от наниза, който обхваща маршрута
през центъра на града или през града.
Гъркът в мен чувства, че ако не
получа линия, това е като влизане в Лабиринта на минотавър
без Ариадне, която да ви дава наниз, за да намерите пътя.
Резултатът от академичното ми изследване,
много въпросници, изследвания на случаи
и разглеждане на много карти беше, че много от проблемите
и пречките на системата за обществен транспорт тук, в Дъблин,
беше липсата на последователна карта на обществения транспорт -
упростена, ясна карта на обществения транспорт -
защото мисля, че това е важна стъпка за разбиране
на мрежата на обществения транспорт на физическо ниво,
но важна стъпка е и
да се направи обществения транспорт годен за картографиране на визуално ниво.
Направих екип с господин, който се казва Джеймс Лийхи,
строителен инжернер и наскоро дипломирал се магистър
по Програма за устойчиво развитие в DIT,
и заедно начертахме този упростен модел на мрежа,
която можах да визуализирам.
Ето какво направихме.
Разпространихме тези бързи транспортни коридори
през центъра на града и ги разширихме в предградията.
Бързи, защото искахме да бъдат обслужвани
от бързи транспортни средства.
Те ще се използват ексклузивно, където е възможно
и това ще бъде високооборотен транспорт с високо качество.
Джеймс искаше да използва бърз автобусен транспорт за това,
а не трамваи. За мен беше важно,
че транспортните средства, които ще минават по тези бързи транспортни коридори
ще се различават видимо от местните автобуси по улиците.
Сега можахме да отстраним вички местни автобуси,
които минаваха по същия път като тези бързи транспортни средства.
Всички празнини, които се появиха в предградията, бяха запълнени.
С други думи, ако имаше улица в предградие,
където е минавал автобус, отново слагахме автобус,
но сега тези автобуси няма да минават целия път до центъра на града,
а ще се свързват с най-близкия бърз транспорт,
което е една от тези дебели линии там.
Останалото бяха само няколко месеца работа
и малко борба с приятелката ми, защото стаята ни
беше непрекъснато затрупана с карти
и резултатът, един от резултатите, беше тази карта
на областта на Голям Дъблин. Ще я увелича малко.
Тази карта показва само връзките на бързия градски транспорт,
няма местни автобуси, стила наподобява картата на метрото,
която беше толкова успешна в Лондон и оттогава
същото се прави в толкова много други големи градове
и затова е езика, който трябва да използваме
за карти на обществения транспорт.
Важно е и че с упростена мрежа като тази,
за мен ще стане възможно
да се справя с предизвикателството
и да направя карта на обществения транспорт за центъра на града,
карта, която няма да показва само връзките на бързия транспорт,
но и маршрутите на местните автобуси и улици
и това е как може да изглежда картата.
Ще увелича малко.
На тази карта съм включил всички видове транспорт,
бърз транспорт, автобуси, DART, трамваи.
Всеки маршрут е представен от отделна линия.
Картата показва всички станции,
всички имена на станции
и показвам и страничните улици,
всъщност, повечето от страничните улици са показани и с имената си
и за всеки случай, има и няколко пътни знака,
някои от които са обозначени с малки символи,
други са обозначени с тези изометрични, триизмерни
рисунки от птичи поглед.
Картата е сравнително малка по размер,
нещо, което можете да държите като разгъваща се карта
или да покажете на табло с нормален размер на автобусна спирка.
Мисля, че това е най-добрия баланс
между репрезентация
и упростяване, езика на намиране на път в мозъка ни.
Изправени линии, изчистени ъгли
и разбира се, много важно,
географско изопачаване, което прави възможни картите за обществен транспорт.
Ако вие, например, разгледате двата основни коридора,
които минават през града,
жълтия и оранжевия коридор тук, това е как
те изглеждат на действителна, точна карта на улиците
и това е как те ще изглеждат в изопачената ми,
упростена карта на обществения транспорт.
За успешна карта на обществения транспорт,
няма да се придържаме към точно изобразяване,
а ще я построим по начина, по който работи мозъка.
Реакцията, която получих, беше огромна. Беше хубаво да я видя.
Разбира се, за себе си, бях много щастлив да видя,
че родителите ми в Германия и Гърция най-накрая имат идея
какво правя за препитание. (Смях) Благодаря. (Аплодисменти)