[Французькою] Доброго ранку!
Мене звати Рамі.
Я приїхав з Канади.
Я розмовляю французькою, але це канадська французька.
Я не думаю, що ви зрозумієте мене,
тому я продовжу англійською.
(Сміх)
РН: Привіт! Глядачі: Привіт!
Я Рамі.
Це мій дім.
Я живу у Ватерлоо в Канаді.
Це моя квартира. Я просто хотів показати її вам,
і я повернуся до неї через декілька хвилин.
Сьогодні я хочу поговорити про довіру.
Тому ми сьогодні і зібралися тут.
Часто постає питання: кому ви довіряєте?
Мені це байдуже.
Мене більше цікавить - чому?
Чому ми довіряємо?
Дуже часто довіра починається з однієї фундаментальної речі -
рукостискання.
Рукостисканню вже 2500 років.
Спочатку, рукостискання було способом показати комусь,
що у вас немає зброї, що ви неозброєні.
Дивно те, що 2500 років тому
не знали, наскільки потужним може бути рукостискання.
Це ваш мозок.
Не ваш, і не мій - це просто мозок.
Кольорова область, яку ви бачите, -
прилегле ядро.
Це маленька частинка вашого мозку,
і про неї я вам розповім трохи згодом.
У 2012 році
деякі дослідники з Університету Іллінойсу
вперше дослідили рукостискання.
Спочатку вони спостерігали за поведінкою.
Їм було цікаво, як будуть розвиватися події
після рукостискання, і після того, як рукостискання не відбудеться.
Після рукостискання почуття впевненості та надійності зростало,
з'являлося бажання співпрацювати.
Але дослідження на цьому не закінчилося.
Вчені спостерігали за мозком,
та використали магнітно-резонансну томографію -
картинку головного мозку на кшталт тієї, яку я вам щойно показував.
Вчені виявили,
що у той момент, коли відбувається рукостискання,
і виникає фізичний контакт, ось ця область мозку,
що світиться, активізується.
Ця частина мозку відповідає
за зменшення відлюдної поведінки,
придушує негативні враження та емоції,
та посилює бажання взаємодіяти далі.
Усе це означає довіру.
Давайте подумаємо над цим секунду .
Коли я простягаю свою руку, торкаюся вашої, і ми потискаємо руки,
фактично я запускаю фізіологічні
та неврологічні реакції у вашому мозку.
Я бачу, що декілька людей у залі роблять це прямо зараз.
Спробуйте, потисніть руку вашому сусідові.
Під час того, як ви це робите, ви вивільняєте електричні
та хімічні імпульси у своєму мозку і у мозку вашого сусіда.
Я називаю це "старою економікою довіри".
Довіра - це фундаментальна річ.
Просте потискання руки ще не означає 100% довіру,
але це її частина.
Давайте повернемося назад до моєї домівки.
Я ще не все вам показав.
Як ви бачите, це ті самі картинки, але зверху з'явився логотип.
Там написано: "airbnb.com, перевірені фото".
Я один з тих людей, хто здає своє помешкання
на сайті airbnb під час своєї відсутності.
Зараз молода жінка, на ім'я Каріна,
та молодий чоловік, якого звуть Джефф,
перебувають у моїй квартирі. Вони з Англії.
Каріна має 642 друга у Facebook. Це все, що я про неї знаю.
Джефф має сім позитивних відгуків на airbnb.com,
і це все, що я знаю про нього.
Я ніколи не зустрічався з ними, я навіть не бачив їх.
Вони готують їжу в моїй кухні, дивляться мій телевізор,
сплять на моєму ліжку.
Сподіваюсь, лише сплять.
(Сміх)
Але я повинен їм довіряти.
Система працює лише за умови, що я їм довіряю.
Як я можу довіряти їм, якщо моя довіра базується
на третій стороні, на сайті?
Це непряма або уявна довіра
між мною та цими двома людьми.
Ось що я думаю про нову економіку довіри.
Але я думаю, що і тут існує недоробка. Я думаю, чогось не вистачає.
Якщо ви перейдете від індустріальної економіки
до економіки взаємодії,
якщо ви перейдете
від централізованої системи готелів та компаній з оренди автомобілів
до децентралізованого інтернет-співробітництва та таких систем споживання,
як airbnb та системи спільного користування автомобілями, ви зможете навіть ділитися домашніми улюбленцями,
ви можете взяти на прокат чийогось собаку на вікенд, якщо забажаєте.
Зараз ми переходимо від системи з декількома переможцями,
такими, як великі мережі, великі готелі, автомобільні компанії,
до системи, де кожен може бути переможцем,
та користуватися додатковими ресурсами.
Нам дуже, дуже потрібна довіра, і я гадаю, що й досі
існує розрив між старою економікою довіри та новою.
Давайте розглядати довіру як валюту.
Тоді давайте подивимося на іншу валюту,
давайте подивимося на валюту, як на явище.
Майже кожна країна світу має свою валюту,
є, звичайно, і союзи, але загалом кожна країна
чи союз країн мають свою валюту,
і те, як ця валюта регулюється та оцінюється,
відрізняється у кожному конкретному випадку - це закрита система.
Допоки не з'явився Біткойн.
Біткойн, що розпочав свою роботу декілька років тому, - це спроба відкрити доступ до валюти,
Це відкрита децентралізована платформа, за допомогою якої кожен у світі
може взяти участь у регулюванні валюти,
передавати її згідно правил функціонування системи.
Отож, я запитую сьогодні:
Чи можемо ми довіряти децентралізованим джерелам?
Чи можемо ми побудувати систему? Є люди, які працюють зараз над цим.
І ми кажемо: давайте зробимо довіру відкритою платформою.
Замість системи окремої довіри окремого сайту
зараз ми фактично маємо відкриту децентралізовану систему,
яка може описати довіру, і зараз мені вже не потрібно довіряти лише одній, окремій системі
для того, щоб здати в оренду своє помешкання,
чи зняти чиюсь квартиру.
Я хочу, щоб після нашої з вами зустрічі сьогодні ви подумали
не над тим, кому ви довіряєте,
а над тим, чому ви довіряєте.
Дякую.
(Оплески)