בסביבות 1469, חלפן כסף עשיר מינה
צייר צעיר בשם סנדרו בוטיצ'לי
לקשט מזבח.
בוטיצ'לי, כמובן, נעשה ידוע
כאחד מגדולי הציירים של "הרנסאנס הגבוה",
יצירת עבודות כמו "לידת האביב". (לה פרימוורה)
ו"לידתה של ונוס".
אולם, בשנת 1469, הוא לא זכה עדיין למוניטין זה.
הסצנה שאמן צעיר זה התחייב לצייר היתה ידועה:
שלושת החכמים, או האמגושים,
מגיעים למקום הולדתו של ישוע המשיח.
בוטיצ'לי ישאף לקחת את הנושא הנפוץ הזה
וליצור יצירה מקורית לחלוטין,
כשהוא מבסס עצמו
בין האנשים החשובים ביותר בפירנצה.
הרבה ציורים קודמים מתארים את האמגושים
מגיעים לאורווה, לאבוס המפואר
שהולם את בן האלוהים.
בוטיצ'לי הצעיר, בכל אופן, בחר
למקם את הסצינה בחורבה רומאית הרוסה.
במרכז המבנה הזה,
הוא הציב סלע איתן עבור מרי וישו
כדי שישבו גבוה מעל האורחים שלהם
עם החלטה זו, בוטיצ'לי אומר לכאורה
שהנצרות תוקם על חומר איתן יותר מאשר רומא.
בוטיצ'לי אז אכלס את החלל
באנשים חשובים מעירו.
מימין, הוא מצייר את האיש
ששילם עבור העבודה, גספר דל למה,
שמביט החוצה על הצופה
ובביטחון מצביע על עצמו
כך שאין כלל שאלה
מי אחראי ליצירת המופת.
למרות שנולד לאב ספר
דל לאמה צבר סכום כסף גדול
במהלך חייו באמצעות חלפנות כספים.
הוא הרוויח די כסף כדי לרכוש קפלת קבורה
ולעטר אותה בציורים יפים
"שלושת החכמים " מופיעים במרכז הציור,
כורעים לפני מרי וישו
כמודלים עבור דמויות חשובות אלה,
בוטיצ'לי השתמש בבני משפחת מדיצ'י החשובה.
הקריירה של דל לאמה כחלפן כספים
לא היתה מתאפשרת
ללא עזרת משפחת מדיצ'י רבת העוצמה,
במיוחד קוזימו דה מדיצ'י,
שמופיע באופן בולט לרגליה של מרי.
את האנשים החכמים האחרים ניתן לזהות
כפיירו ו ג'ובאני דה מדיצ'י,
שני בניו של קוזימו.
לעסק המרת הכספים
היו קשרים אתיים ומשפטיים מפוקפקים,
כך שהידידות של משפחה חזקה זו היתה חשובה.
והיורש הצעיר של שלטון מדיצ'י, לורנצו,
לא יכול היה להיות מושמט מהקומפוזיציה של הציור.
הוא מופיע בצד שמאל של האבוס.
ציור זה אומר לכאורה
שמורשת מדיצ'י, עם היורשים הבריאים הרבים שלה,
תיבנה על דברים יציבים יותר מאשר רומא.
בוטיצ'לי ממלא אז את שאר השטח
בחברים אחרים ובדמויות עוצמתיות מפירנצה.
ובקרב האליטה של פירנצה,
האמן הצעיר, צייר את עצמו
מביט ישירות אל הצופה.
הנוכחות של בוטיצ'לי בציור זה
ממחישה שינוי קיצוני בתפיסת
האמנים במהלך פרק זמן זה.
בוטיצ'לי לא ראה את עצמו
כאומן פשוט שנשכר לצורך עבודה פשוטה.
הוא ראה את עצמו כחבר
של המשפחות רבות העוצמה של פירנצה.
ציורים כמו "הערצת האמגושים"
חושפים הרבה יותר מאשר סיפור מחדש של הסיפור התנכי.
הם יכולים לספר את הסיפור, בנוסף לדברים אחרים
חלפן כסף ממוצא צנוע
מנסה לבזבז את כספו ביושר
על-ידי הפיכת קפלה מקומית ליפה יותר,
או הסיפור של צייר צעיר שאפתן,
שמרומם את המוניטין של אומנותו
להתנוסס בקרב האליטה העשירה של העיר.