[New York Närbild]
["Rashid Johnson gör saker att lägga saker på"]
Rashid Johnson - Artist
När jag gjorde de bitar som ... som liknar hyllor jag hade just kommit över denna bok av Lawrence Wiener kallas något att sätta något på.
Och ett tecken säger till en annan karaktär, jag har något för dig.
Och den andra karaktären säger vad är det?
Den andra tecknet säger att det är på bordet.
Och sedan det första tecknet säger, vad är ett bord?
Och han säger att en tabell är något att sätta något på.
Och jag var riktigt, riktigt intresserad av denna idé om något att sätta något på, typ av det semiotiska av hur något existerar och varför den finns och vad vi kallar det.
Så jag började typ att göra något för att sätta något på.
Och sedan den andra frågan för mig var väl vad jag sätter på det som jag gjorde att sätta något på?
Eh, och då tror jag därifrån du börjar se mig typ av hjälp de saker som var verkligen runt mig.
Oavsett om de var de böcker jag läste, de registrerar jag lyssnade till, de saker jag gäller för min kropp ...
Och alla dessa material började slags gel tillsammans ... för att bilda vad jag trodde var en, du vet mitt samtal.
Jag tror att det alltid har varit så här sak i mitt arbete som jag alltid har varit intresserad av runt den inhemska.
Och runt typ av kapning saker som vi är bekanta med och du vet huvudsak slags ockupera dem.
Och jag växte upp inbäddad i denna typ av Afro-centrisk konversation.
Vi firade Kwanza och min mor hade dashikis och hade en afro.
Men det som jag tycker är mest intressant för mig är att de en dag bara inte använde dashikis längre och det fanns inga fler afros, och vi fick inte fira kwanzaen längre.
Ni vet så ... att övergången från Afro-centrism och från denna typ av intresse för slags tillämpning i afrikansk-ness ...
Vår skaffa en afrikansk-ness, att dina föräldrar blir väsentligen precis som medelklassen fotbollsmorsorna och vad har du ...
Liksom så att övergången och att dikotomin jag tror är anledningen humor har blivit så intressant för mig runt den konversationen.
Och runt dessa slags betyda material.
En hel del av det arbete som jag växte upp såg efter ... av svarta artister mycket avbildas ett problem.
Jag ville göra något som inte nödvändigtvis talar till ett problem.
Så jag utvecklade en grupp som jag kallade den New Negro Escapist Social and Athletic Club.
Jag tror att vissa av fotografierna var inspirerade av liknande fotografier av James Van Der Zee och Harlem Renaissance.
Och så blev det denna typ av håla för detta hemliga sällskap och jag började föreställa dessa möten och denna diskurs som skulle hända ...
Med dessa tecken i denna fiktiva miljö.
Jag tycker det är väldigt mycket sorts investerat i, liksom historien om eskapism.
Jag säger alltid svarta amerikaner försökte gå från söder till norr, så har du något att säga Marcus Garvey och han säger låt oss gå tillbaka till Afrika.
Då har du något att säga Sun Ra och han säger inte oroa dig för det, vi kommer att gå till Saturnus.
Och då vet jag att jag alltid pratar om en bok av Paul Beatty heter The White Boy Shuffle där huvudpersonen föreslår att alla svarta människor bara borde ta livet av sig.
Så det är denna typ av evolution, denna typ av escapist praktiken tror jag är, för mig, mycket roligt ..
Aaron McGruder skriver en tecknad serie som heter Boondocks.
Han hade detta citat där han säger: "Varför inte varje svart person tror att de var jagade av hundar och sprutas med slangar"
Och jag tror att vad han försöker komma till är att det är viktigt för dig i en massa olika sätt lever din egen historia ...
Och om du är konsekvent belastas av en större historia som kan ha påverkat din existens, men är inte din specifika historia ...
Då du gör dig själv en otjänst.
Det är inte helt om situationen för historien.
Det handlar om vad du kan författaren själv och hur du kan forma framtiden snarare än att leva rent typ av i det förflutna.