Muhamed Ali je godinama trenirao da bi postao najveći bokser
koga je svet ikad video,
ali je za nekoliko trenutaka stvorio najkraću pesmu.
Ali je opčinio klasu diplomaca sa Harvarda 1975.
svojom porukom o jedinstvu i prijateljstvu.
Kada je završio, publika je želela više.
Želeli su pesmu.
Ali je izveo nešto što se smatra najkraćom pesmom ikad napisanom.
"Ja, mi."
Ili je to bilo "ja, mini"?
Niko zasigurno ne zna.
Kako god, ako su ove dve reči poezija, onda šta tačno čini pesmu pesmom?
Sami pesnici su se borili s ovim pitanjem,
često koristeći metafore kako bi se približili definiciji.
Da li je pesma mali mehanizam?
Vatromet?
Eho?
San?
Poezija uopšteno ima određene prepoznatljive karakteristike.
Prva - pesme naglašavaju muzički kvalitet jezika.
Ovo može da se postigne putem rime, ritma i metra,
od Šekspirovih soneta
preko Konfučijevih oda
do Veda iz sanskrita.
Druga - pesme koriste jezgrovit jezik,
nalik književnosti iz koje je isceđena sva voda.
Treća - pesme često sadrže snažna osećanja,
od Rumijeve duhovne poezije
do "Ode luku" Pabla Nerude.
Poezija, poput same umetnosti, zna kako da izazove proste definicije.
Dok su ritmički obrasci najranijih pesama
bili način da se zapamte priče čak i pre pojave pisanja,
pesma ne mora da bude lirska.
"Apfel" Rajnharda Dola
i "silencio" Jugena Gomringera
pomeraju granicu između vizuelne umetnosti i poezije.
U međuvremenu, E. E. Kamings je pisao pesme čiji su oblici podjednako važni
kao i same reči,
u ovom slučaju naglašavajući tužnu usamljenost lista koji pada u prostoru.
Ako bi se vizuelna priroda poezije stopila sa pozadinom,
možda bi nam preostala muzika,
a to je oblast o kojoj ljudi vole da raspravljaju.
Jesu li tekstovi pesama poezija?
Mnogi ne smatraju kantautore pesnicima u književnom smislu,
međutim tekstovi umetnika, poput Pola Sajmona,
Boba Dilana
i Tupaka Šakura
često mogu da stoje i bez muzike.
U repu su pesnički elemeti, poput rime, ritma i slika
neodvojivi od oblika.
Uzmite ovaj tekst Notorijus Biajdžija:
"Čujem znoj kako niz obraz kaplje ti
Otkucaj srca ti zvuku Saskvačevih stopala naliči
Grmi, trese beton."
Do sad, svi primeri koje smo videli su imali prelomljene stihove.
Možemo čak i da zamislimo dve reči Alijeve pesme kako se sklapaju u vazduhu -
Ja, Mi.
Poezija ima oblik koji obično možemo da prepoznamo.
Njeni prelomi stihova pomažu čitaocima da se snađu u ritmu pesme.
Međutim, šta kad ne bi bilo prelomljenih stihova?
Da li bi pesma izgubila svoju suštinu?
Možda ne.
Uzmite pesme u prozi.
Prozne pesme koriste živopisne slike i igre rečima,
ali su uobličene kao paragrafi.
Kada posmatramo poeziju manje kao oblik, a više kao koncept,
možemo da zapazimo poetičnost svuda oko nas:
duhovne himne,
govori govornika, poput Martina Luterka Kinga mlađeg,
Džona F. Kenedija
i Vinstona Čerčila,
kao i na iznenađujućim mestima, poput društvenih mreža.
Godine 2010. novinarka Džoana Smit je tvitovala novine o zemljotresu na Haitiju.
"Oblačila sam se u sobi kad čula sam mi ime.
Podrhtavanje. Istrčavam kroz klizeća vrata.
Sve je sad mirno. Bezbedno. Petlovi kukuriču."
Smit koristi jezik na snažan, direktan način,
s mnogo živopisnih slika.
Uporedite njen jezik s haikuom,
drevnim japanskim pesničkim oblikom koji naglašava izlive sažete siline
sa svega tri stiha od pet, sedam i pet slogova.
Vode poezije teku široko i duboko.
Poezija je vremenom evoluirala,
danas možda više nego ikad pre,
granica između poezije, proze, pesme i vizuelne umetnosti je zamagljena.
Međutim, jedno se nije promenilo.
Reč poezija je zapravo nastala u glagolskom obliku,
potiče od antičke grčke reči poesis što znači stvarati.
Pesnici, nalik zanatlijama, i dalje rade sa sirovim materijalom iz sveta
kako bi skovali nova razumevanja
i zapažanja o tome kako je biti čovek, kako to samo ljudi znaju.
Istraživači sa Dartmauta su testirali ovu ideju,
tražeći od robota da napišu poeziju.
Komisija procenitelja je razvrstavala gomile soneta
kako bi videli da li mogu da razlikuju koje su napisali ljudi, a koje mašine.
Možda će vas razveseliti saznanje da dok naučnici uspešno
koriste veštačku inteligenciju u proizvodnji,
medicini,
pa čak i novinarstvu,
poezija je nešto drugo.
Roboti su uhvaćeni na delu 100% puta.