Când ești plătit suficient ca să-ți permiți strictul necesar,
facturile și chiar ceva în plus de cheltuit,
te aștepți să te simți fericit,
sau, mai mult, împlinit.
Pare de necrezut să te trezești
și să spui că demisionezi ca să-ți urmezi pasiunea.
Asta era dilema mea acum șase ani.
Aveam un loc de muncă liniștit, o viață liniștită,
iar oamenii se așteptau să fiu împlinită,
dar nu eram.
Era ceva în mine ce voia mai mult.
Era o neconcordanță între lucrurile pe care le făceam zilnic,
și cele la care țineam cu adevărat.
Și am decis să demisionez
și să includ pasiunea în rutina zilnică.
Problema cu descoperirea pasiunii tale
este că nu apare direct.
Chiar și pentru cei bogați și deștepți,
este dificil să-și descopere pasiunea.
Iată-mă la 30 de ani,
vorbind despre descoperirea pasiunii mele
și transformarea ei într-o carieră.
Serios, oamenii mi-au spus:
„Nu vorbi de pasiune până n-ai făcut suficienți bani,
(Râsete)
sau cel puțin până când ieși la pensie.”
Se zice că dacă privești în interiorul tău
și găsești lucruri în care găsești plăcere și împlinire,
e un lux de care se pot bucura doar bogații,
sau se pot delecta doar pensionarii.
Ceea ce m-a făcut să mă întreb:
E pasiunea doar pentru cei bogați,
sau o bucurie doar pentru pensionari?
Mulți am fost direcționați să credem
că viața e o cursă pentru supraviețuire.
Suntem condiționați să ne percepem ca niște supraviețuitori,
siliți să facem orice ca să supraviețuim.
În Africa suntem învățați să mergem la școală, să tocim
și absolvim în speranța că vom găsi o slujbă după.
Și dacă găsești, te ții de ea, indiferent cât de nasoală e.
(Râsete)
Până când primești o ofertă mai bună sau trebuie să te retragi.
Pentru că am abandonat școala,
știam că n-aveam dreptul la nimic.
Orice oportunitate era un privilegiu.
Când am decis să demisionez,
știam că voi risca.
Aveam două alternative,
foarte populare în Africa.
Prima, să mă înscriu la un curs dintr-o școală profesională.
A doua opțiune, să accept orice slujbă mi se oferă,
indiferent de condițiile de lucru,
nu renunți.
Asta explică și de ce tinerii noștri
ajung victime ale traficului, căutând locuri mai bune.
Am ales prima opțiune.
Am căutat câteva școli profesionale
în speranța că voi găsi un curs care să rezoneze cu personalitatea mea,
cu visul și cu dorința mea.
Am rămas dezamăgită să văd că eram marginalizată
în instituțiile astea.
Sistemele educaționale din multe țări
au fost concepute pe baza anumitor opțiuni
la care tinerii trebuie să se adapteze sau riscă să fie marginalizați.
La școală am fost condiționată
să nu depășesc normele de gândire.
Când am abandonat școala, am descoperit o lume de posibilități.
Puteam să fiu cine vreau, să studiez ce vreau,
și așa am urmat cursuri online gratuite.
Așa mi-am construit CV-ul, m-am angajat
și am lucrat timp de opt ani.
După acei opt ani,
eram sigură că viața ne rezervă ceva mai bun
decât o simplă rutină.
În 2014 am înființat organizația Kyusa
unde lucram cu tineri ca și mine,
îi încurajam să facă din pasiuni
afaceri profitabile, accesibile și durabile.
Când vine vorba de pasiuni,
una din cele mai des întâlnite întrebări este „Ce e pasiunea?
Cum o pot găsi?”
Cea mai simplă definiție,
o colecție de experiențe de viață
care-ți oferă cea mai intensă senzație de împlinire.
Ca să afli care e pasiunea ta, trebuie să privești în interiorul tău.
Folosim două întrebări reflexive.
Prima întrebare pe care o adresăm,
„Dacă ai avea tot timpul și banii din lume,
cum ți-ai ocupa timpul?”
Pare o întrebare simplă,
însă multi răspund cu greu
pentru că nu s-au mai gândit la asta.
A doua întrebare pe care o adresăm e:
„Ce te face fericit
sau ce-ți oferă cel mai profund sentiment de împlinire?”
Te-ai aștepta ca toți să știm răspunsul,
dar interesant e că mulți nu știu
ce îi face fericiți,
pentru că sunt atât de ocupați încât nu au privit în interiorul lor.
Să găsim lucrurile care ne împlinesc
și cele care ne bucură cu adevărat,
e un prim pas spre descoperirea pasiunii.
Și în caz că te întrebai
care sunt răspunsurile tale la întrebări,
te sfătuiesc să reflectezi la ele.
Totuși, îmi dau seama
că pasiunea în sine nu garantează și succesul.
Țin să menționez:
nu toate pasiunile pot deveni o carieră.
Ca să faci din pasiune o carieră,
trebuie să ai anumite aptitudini, condiții și poziții.
Deci când încurajăm tinerii să privească în interior,
îi întrebăm și ce abilități, talente sau experiență au,
care îi pot ajuta să-și construiască o nișă de piață.
Ba chiar mai mult, urmărim tendințele pieței,
pentru că nu contează doar pasiunea.
Dacă nimeni nu e dispus să plătească,
nu poate deveni o carieră.
E doar un hobby.
Al treilea lucru care ne interesează este cum te poziționezi?
Către cine te direcționezi? Cui vrei să vinzi?
De ce ar vrea să cumpere de la tine?
Combinația dintre cele trei îți oferă posibilitatea să treci
de la o pasiune la afacere.
Mulți dintre tinerii noștri și-au transformat ideile
și dorințele în afaceri profitabile
sau antreprenoriate sociale,
și nu doar creează locuri de muncă,
ci și rezolvă provocările sociale.
Voi împărtăși cu voi două exemple.
Un exemplu este Esther.
Am întâlnit-o acum doi ani.
De doi ani renunțase la școală
și era profund afectată de asta.
Drept consecință, suferea de o depresie
care a împins-o repetat să încerce să își ia viața.
Prietenii și familia nu o puteau ajuta.
Se puteau doar ruga pentru ea.
Când am întâlnit-o și am început să vorbim,
am întrebat-o ceva simplu.
„Dacă ai avea tot timpul și banii din lume, ce ai face?”
Fără să stea pe gânduri,
i se lumină ochii și începu să povestească
despre dorința ei de a schimba viețile tinerilor.
Voia să redea speranță și onoare adolescenților
ajutându-i să ia decizii cu privire la viață.
Eram sigură că această dorință a ei
nu putea fi potolită.
Împreună am pus în aplicare dorința ei.
Azi, conduce un antreprenoriat social,
atrăgând atenția la abuzul de substanțe, sănătatea mintală și sexuală,
ajută pe cei ca ea să dobândească competențe profesionale,
astfel încât să-și câștige pâinea.
Esther a împlinit anul ăsta 20 de ani,
și de doi ani organizează anual festivale
care reunesc peste 500 de adolescenți.
(Aplauze)
Tinerii pot socializa și colabora pe diferite proiecte,
pot întâlni profesioniști pe care altfel nu i-ar putea întâlni.
Totul e conceput de o fată care a crezut că lumea nu are loc și pentru ea,
că fără studii nu poate face nimic.
Dar privind în interior și conectându-se la o dorință arzătoare,
oferindu-i o structură,
a devenit un model care anual a schimbat nu doar viața ei,
dar și a altor sute de tineri.
Un alt exemplu este Musa.
Musa e un talent înnăscut.
Este genul de om care se uită la un model și-l poate reproduce cu ușurință.
Prin urmare, caută să fie recunoscut.
Când l-am întâlnit pe Musa, producea tot felul de produse,
genți, curele, portofele,
dar era mai degrabă ceva cu jumătate de normă.
Dacă avea nevoie să facă repede bani,
inventa ceva, apoi îl vindea.
Dar nu văzuse asta ca o afacere.
Am început să lucrăm cu Musa,
ajutându-l să-și schimbe mentalitatea de la un hobby la afacere,
găsind o soluție să putem vinde produsele lui
și să putem să creștem.
Musa face cele mai grozave genți pe care le-am văzut vreodată,
iar în decursul anului trecut, afacerea lui Musa a crescut.
Talentul i-a fost recunoscut în multe țări.
Acum se gândește să exporte produsele în țările dezvoltate.
Musa credea că fără studii
nu putea face nimic.
Credea că talentul pe care-l avea nu valora nimic,
pentru că nu avea o diplomă care să-i ateste talentul.
Privind în interior, a găsit ce avea mai valoros
și l-am ajutat să-l transforme în afacere,
nu doar că trăiește, prosperă.
Faza cu privitul în interior e că poate fi înfricoșător,
mai ales dacă faci asta pentru prima oară.
Adevărul e că nu trăiești cu adevărat
până când înveți să trăiești din interior spre exterior.
Pentru a descoperi potențialul, este nevoie să privim în interiorul nostru
și să identificăm ce ne împlinește,
ce ne bucură cu adevărat,
apoi să le introducem în rutina noastră.
Făcând asta, încetăm să lucrăm și începem să trăim.
Faza cu trăitul e că niciodată nu trebuie să ieși la pensie sau să demisionezi.
(Râsete)
(Aplauze)
Gândindu-ne la potențialului nostru,
al tinerilor și al copiilor noștri,
să nu ne uităm în exterior, ci în interior,
să ne conectăm la cine suntem cu adevărat, și să aducem la suprafață sinele nostru.
Când încetezi să lucrezi, și începi să trăiești,
când pasiunea devine carieră,
nu doar că excelezi,
devii de neoprit.
Mulțumesc.
(Aplauze)