כשיש לכם עבודה שמשלמת לכם מספיק כדי לממן את הצרכים הבסיסיים שלכם,
את החשבונות שלכם ואפילו קצת לבזבוזים,
ההנחה היא שתהיו שמחים,
או, אפילו יותר מזה, תחושו הגשמה.
וזה נראה בלתי-יאומן כשאתם מתעוררים ואומרים
שאתם הולכים לעזוב עבודה שכזו כדי לממש תשוקה.
וזאת היתה הדילמה שלי לפני שש שנים.
היתה לי עבודה נוחה, חייתי חיים נוחים,
ואנשים ציפו שארגיש תחושת הגשמה,
אבל לא הרגשתי כך.
היה בי משהו שרצה עוד.
היתה חוסר התאמה בין הדברים שעשיתי על בסיס יומי
והדברים שהיו ממש חשובים לי.
אז החלטתי לעזוב
ולחקור את האפשרות של הוספת התשוקה הזו לתוך שגרת היום-יום שלי.
והעניין במציאת התשוקה שלכם
הוא שזה לא עניין ברור מאליו.
אפילו אנשים בעלי כסף ותארים,
עדיין מתקשים לזהות את התשוקה שלהם.
והנה אני, בת 30,
מדברת על מציאת התשוקה שלי
והפיכתה לקריירה.
אנשים ממש אמרו לי
"את לא יכולה לדבר על תשוקה לפני שהרווחת מספיק כסף --
(צחוק)
או לפני שיצאת לפנסיה, לכל הפחות."
כי ישנה התפיסה לפיה ההתבוננות הפנימית
ומציאת הדברים שמעניקים לנו עונג והגשמה
הן מותרות שרק העשירים יכולים ליהנות מהן,
או תענוג שרק הגמלאים יכולים לטעום ממנו.
מה שגרם לי לתהות,
האם תשוקה היא נחלת העשירים,
או חוויה שרק הגמלאים יכולים ליהנות ממנה?
עבור רבים מאתנו, לימדו אותנו
שהחיים הם מירוץ הישרדות.
לימדו אותנו לראות בעצמנו כשורדים
שעליהם לעשות הכל כדי לשרוד.
באפריקה, חינכו אותנו ללכת לבית-הספר, לחרוש ולעבור,
בתקווה שנוכל למצוא עבודה לאחר-מכן.
ואם אתם מוצאים, הצמדו אליה לא משנה כמה היא גרועה.
(צחוק)
עד שתקבלו הצעה טובה יותר או שתתבקשו לפרוש.
וכמישהי שנשרה מהתיכון,
ידעתי שאין לי זכות לשום דבר.
כל הזדמנות היתה זכות.
ולכן כשחשבתי להתפטר,
זה היה סיכון עצום.
קיבלתי שתי אפשרויות,
שהן הכי פופולריות באפריקה,
הראשונה היתה להירשם לכל קורס אפשרי בבית-ספר מקצועי וללמוד אותו.
האופציה השניה, להתפשר על כל הצעת עבודה שאוכל לקבל,
לא משנה תנאי העבודה,
ולעבוד שם.
זה בטח מסביר למה כל-כך הרבה מהצעירים שלנו
מהגרים בחיפוש אחר שדות ירוקים יותר.
אני בחרתי באופציה הראשונה.
בדקתי כמה בתי-ספר מקצועיים
בתקווה שאוכל למצוא קורס שיתאים לאישיות שלי,
לחלום שלי ולשאיפה שלי.
התאכזבתי לגלות שלא היה מקום לחריגים כמוני
באותם מקומות.
מערכת החינוך בחלקים רבים של העולם
עוצבה סביב אפשרויות מוכתבות מראש
שצעירים אמורים להתאים את עצמם אליהן או שיסתכנו בלהפוך להיות חריגים.
וכך בבית-הספר, חונכתי ועוצבתי
לחשוב בקו הישר ולהישאר בתוך גבולות הקו הישר.
אבל כשנשרתי גיליתי עולם של אפשרויות.
ידעתי שאוכל להיות כל דבר, ואוכל ללמוד כל דבר,
וכך השתמשתי בקורסים אינטרנטיים חינמיים.
כך בניתי את קורות החיים שלי, מצאתי עבודה
ועבדתי במשך שמונה שנים.
ואחרי שמונה שנים,
אמרתי לעצמי, חייב להיות עוד בחיים
מסתם חזרה על הרוטינות של החיים.
אז ב-2014 הקמתי ארגון שנקרא "קיוסה"
בו אנו עובדים עם נוער נושר
ומעצימים אותם להפוך את התשוקה שלהם
לעסקים מרוויחים, בעלי כושר צמיחה והישרדות.
עכשיו, כשאנחנו מדברים על תשוקה,
אחת השאלות הנפוצות ביותר שאנשים שואלים היא "מה זה תשוקה?
איך אוכל למצוא אותה?"
וההגדרה הפשוטה ביותר,
תשוקה היא אוסף של חוויות החיים שלכם
שמעניקות לכם את תחושה עמוקה של הגשמה.
וכדי לזהות את התשוקה שלכם, אתם צריכים להתבונן פנימה.
אז אנחנו משתמשים בשתי שאלות התבוננות.
השאלה הראשונה שאנחנו שואלים היא,
"אם היה לך את כל הזמן והכסף בעולם,
מה היית בוחר לעשות?"
זאת נראית כמו שאלה ממש פשוטה,
אבל אנשים רבים מתקשים לענות על השאלה הזו
כי הם פשוט לא חשבו על זה מעולם.
השאלה השניה שאנחנו שואלים
היא, "מה משמח אותך
או נותן לך תחושה עמוקה של הגשמה?"
הייתם מניחים שכולנו יודעים מה משמח אותנו,
אבל זה מעניין לציין שלכל-כך הרבה אנשים אין מושג
מה משמח אותם,
כי הם כל כך עסוקים בחזרה על הרוטינות של החיים,
שהם אף-פעם לא עצרו להתבונן פנימה.
אז זיהוי הדברים שמעניקים לנו תחושה עמוקה של הגשמה
והדברים שמעניקים לנו שמחה אמיתית
הם מחשבות שמתחילות לכוון אותנו לעבר התשוקה שלנו.
ורק במקרה שאתם תוהים
מהן התשובות שלכם לשתי השאלות האלה,
אני מזמינה אתכם לשבת עם שתי השאלות האלה מאוחר יותר ולחשוב עליהן.
למרות זאת, אני גם מודעת לכך
שתשוקה בלבד אינה מבטיחה הצלחה בחיים.
אני צריכה גם לציין
שלא כל תשוקה יכולה להפוך לקריירה,
כדי שתשוקה תהפוך לקריירה,
יש לחבר לה מערך נכון של כישורים, תנאים ונקודת פתיחה.
אז כשאנחנו מבקשים מהצעירים שלנו להתבונן פנימה,
אנחנו גם שואלים אותם איזה כישורים יש להם,
איזה כשרונות יש להם, איזה ניסיון יש להם
שיכולים לשמש אותם בבניית נישה בשוק העבודה.
אבל יותר מכך, אנו גם מסתכלים על מגמות השוק,
כי לא משנה כמה אתה אוהב ונהנה מזה,
אם אף אחד לא רוצה בזה, או מוכן לשלם על זה,
זה לא יכול להפוך לקריירה.
זה רק תחביב.
והדבר השלישי שאנחנו בוחנים הוא איך אתם ממצבים את עצמכם?
מי קהל היעד שלכם? למי אתם רוצים למכור?
למה שירצו לקנות מכם?
כך שהשילוב של שלושת אלה הוא מה שיאפשר לכם לעבור
מסתם תשוקה לעסק.
והרבה מהצעירים שלנו הצליחו להפוך את הרעיונות שלהם
והשאיפות שלהם לעסקים מרוויחים
או יוזמות חברתיות,
והם לא רק יוצרים מקומות עבודה,
הם גם פותרים אתגרים חברתיים.
אחלוק אתכם שתי דוגמאות.
אחת מהם היא אסתר.
פגשתי את אסתר לפני שנתיים,
היא היתה מחוץ לבית-הספר כבר שנתיים,
והיא הושפעה קשות מהנשירה שלה.
כתוצאה, היא סבלה מדכאון חמור
עד למצב שהיא ניסתה להתאבד מספר פעמים.
החברים והמשפחה שלא לא ידעו איך לעזור לה.
הם פשוט התפללו עבורה.
כשפגשתי את אסתר והתחלתי לדבר אתה
שאלתי אותה שאלה פשוטה.
אמרתי, "אם היה לך את כל הזמן והכסף בעולם,
מה היית עושה?"
מבלי לחשוב וללא היסוס,
העיניים שלה נצצו והיא התחילה לספר לי
איך היא רצתה לשנות את חייהם של צעירים.
היא רצתה להשיב את התקווה והכבוד העצמי לבני נוער אחרים
על-ידי-כך שתעזור להם לעשות החלטות מיודעות לגבי החיים שלהם.
הייתי בטוחה בעובדה שהתשוקה הבוערת הזו בתוכה,
הייתה בלתי נדלית.
אז עבדנו עם אסתר לבנות מסגרת סביב התשוקה הזו.
כיום היא מנהלת יוזמה חברתית בכפר שלה,
ומעלה את המודעות לסכנות שבחומרים ממכרים, בריאות הנפש, בריאות מינית,
ועוזרת לבני נוער נושרים אחרים לרכוש כישורי תעסוקה,
כך שיוכלו להשיג פרנסה.
אסתר חגגה 20 השנה,
ובשנתיים האחרונות, היא ארגנה אירוע שנתי לצעירים
שמכנס יחד מעל ל500 בני נוער.
(מחיאות כפיים)
צעירים שיכולים ליצור קשרים ושיתופי פעולה זה עם זה
בפרויקטים שונים,
אבל חשוב מכך, לפגוש מומחים שאחרת לא היו יכולים לפגוש.
כל זה תוכנן על-ידי נערה שהאמינה שאין לה מקום בעולם,
שללא השכלה היא לעולם לא תצליח בחיים.
אך באמצעות התבוננות פנימה, התחברות לתשוקה בוערת,
ובניית מסגרת לתשוקה,
זה הפך למודל שלא רק שינה את חייה
אלא מעצב את חייהם של מאות צעירים בכל שנה.
הדוגמה השניה שלי היא מוסא.
מוסא הוא בחור יצירתי מטבעו.
הוא כזה שיסתכל בכל דוגמה ויעתיק אותה בקלות.
וכך הוא שאף לזהות את היכולת הזו שלו.
כשפגשתי את מוסא, הוא עשה כל מיני עבודות --
תיקים, חגורות, ארנקים --
אבל זה היה יותר סוג של משרה צדדית,
או לפעמים, אם הוא ממש היה זקוק לכסף קל ומהיר,
הוא היה חושב על עיצוב ומוכר אותו.
אבל הוא מעולם לא חשב על זה כעסק.
התחלנו לעבוד עם מוסה,
ועזרנו לו לשנות את התפיסה שלו מתחביב לעסק
ולהתחיל לחשוב מחדש איך הוא יכול לייצר מוצרים שימכרו
ואפילו כאלה שיאפשרו להתרחב.
מוסא מכין את התיקים הכי מדהימים שראיתי בחיי,
ובשנה האחרונה העסק של מוסא צמח.
הוא התחיל לקבל הכרה במקומות שונים.
כרגע, הוא מדבר על ייצוא למדינות מתפתחות.
מוסא, כמו כל נער נושר אחר,
האמין שללא תעודות אקדמיות,
הוא לא יצליח בחיים.
הוא חשב שהכישרון שלו לא שווה כלום
רק בגלל שלא היה לו את התעודה האקדמית שהגדירה אותו.
אבל באמצעות התבוננות פנימה והבנה שמה שיש לו זה הנכס הגדול ביותר
והתמיכה בו להפוך את זה לעסק,
הוא לא רק חי - הוא משגשג.
העניין בהתבוננות פנימה זה שזה יכול להיות מפחיד,
במיוחד אם זו הפעם הראשונה שאתם עושים את זה.
אבל האמת היא שאתם לא מתחילים לחיות באמת
עד שלא למדתם לחיות מבפנים החוצה.
ובגילוי הפוטנציאל אנחנו צריכים להתבונן פנימה
כדי לזהות את הדברים שנותנים לנו תחושה עמוקה של הגשמה,
הדברים שנותנים לנו שמחה עמוקה,
ואז לארוג אותם לדפוסים של חיי היום יום שלנו.
בכך, אנחנו מפסיקים לעבוד ואנחנו מתחילים לחיות.
והעניין בחיים הוא שאתם אף פעם לא צריכים לפרוש או להתפטר.
(צחוק)
(מחיאות כפיים)
אז אם אתם חושבים על גילוי הפוטנציאל עבורנו,
עבור הצעירים שלנו, הילדים שלנו,
בא לא נלמד אותם להתבונן החוצה
אלא נכשיר אותם להתבונן פנימה
ולהתחבר למי שהם ולהביא את עצמם למה שהם עושים בכל יום.
כשאתם מפסיקים לעבוד ומתחילים לחיות,
כשתשוקה הופכת לקריירה,
אתם לא רק מצליחים,
אתם בלתי ניתנים לעצירה.
תודה רבה.
(מחיאות כפיים)