Am să vă spun niște bârfe.
Ridicați-vă mâinile dacă bârfiți.
(Urale)
Oh, văd câţiva curajoși.
Grozav!
Considerați bârfa în principiu o vorbă fără sens, inutilă?
O considerați un păcat?
Este bârfa rea, ostilă?
Credeți că se bârfește doar despre celebrităţi?
Ce părere aveți despre Miley Cyrus?
(Râsete)
Dacă ați răspuns „da”,
am să distrug miturile populare despre bârfă.
Da, știu că marile religii descurajază sau interzic bârfa.
Este un paradox că aproape toată lumea bârfește.
Din fericire, bârfa oferă beneficii atât pentru bârfitor și ascultător,
cât și pentru societate.
În cariera mea în media și relații publice,
am învățat valoarea bârfei.
Am scris 23 de cărți,
inclusiv Webster's New World Dictionary of Media and Communications.
(Aplauze)
Mulțumesc.
(Aplauze)
Scriu și sub numele de Stephen King.
(Râsete)
Majoritatea dicționarelor definesc bârfa
ca fiind o „conversație informală”,
„pălăvrăgeală ”, „zvon”.
„Pălăvrăgeală ” - mie nu-mi place asta.
Iată definiția mea:
bârfa este o conversație scrisă sau orală
despre viața privată a altor oameni.
(Râsete)
De obicei cu caracter critic,
bârfa oferă adesea un barometru moral.
Multe dicționare echivalează bârfa cu zvonul.
Însă există o mare diferență.
În general, bârfa are o sursă identificabilă.
De obicei, zvonurile nu au.
Bârfa se bazează pe un adevăr.
Zvonurile sunt de obicei false.
În zilele de azi bârfa e la putere,
cu peste un miliard de oameni bârfind pe Facebook sau alte bloguri,
bârfind față în față sau prin telefon, mesaje sau alte mijloace.
Savanții din lume studiază cum și din ce cauză bârfim.
Bârfa exista cu mult înainte de bloguri, TV, reviste.
Pentru oamenii preistorici, bârfa însemna supraviețuire.
Ei bârfeau ca să-și facă prieteni,
să evite inamici,
și să-și găsească locurile cele mai bune pentru mâncare, vânat și apărare.
„Și ce-i cu femeia aia în peștera următoare?”
(Râsete)
Relațiile sociale au existat
de când primii săteni au ajuns la interese comune cu vecinii lor.
Relațiile sociale online sunt noile triburi.
Când patru psihologi de la Universitatea Berkeley din California
au raportat recent bârfa ca având beneficii majore,
toată lumea a apăsat butonul „like”.
În experimentele respective,
studenți erau conectați la monitoare de ritm cardiac
pentru a analiza efectele bârfei.
A fost o mare surpriză,
fiindcă rezultatele au contrazis părerea populară, cum că bârfa e rea.
Toată lumea bârfește.
E atât de normală, încât abia o observăm.
(Râsete)
Cam o jumătate din conversațiile noastre este bârfă.
Nu o putem evita.
Bârfim mai ales despre oameni pe care-i cunoaștem.
Se bârfește puțin despre celebrităţi asupra cărora se concentrează media.
Majoritatea bârfelor noastre sunt pozitive sau neutre.
Bârfa despre celebrităţi e mai negativă.
Bârfa reduce stresul,
mărește încrederea în sine,
(Râsete)
leagă prietenii...
(Râsete)
toate aceste date venind de la psihologii Universității din California.
raportate într-o revistă științifică -
influențează bursa de valori,
voturile,
și schimbă perspectiva asupra oamenilor, precum și a lor față de noi.
Bebelușii la 6 luni pot judeca un caracter uman
și pot diferenția comportamentele bune de cele rele.
La scurt timp după ce învățăm să vorbim, începem să bârfim.
Odată, femeile erau asociate cu bârfa.
Bărbații bârfesc la fel de mult ca femeile,
(Aplauze)
dar într-un loc și mod diferit.
Bărbații bârfesc mai mult despre oameni
asociați cu sportul, politica și sexul.
Progesteronul este un hormon feminin
care reduce anxietatea și întărește prietenii.
În timp ce bârfesc, femeile au un nivel
mai ridicat de progesteron decât cele care nu bârfesc -
din nou, potrivit unei reviste științifice.
Oamenii de știință studiază circulația ridicată a hormonilor fericirii
în timpul bârfei,
identificând părțile specifice ale creierului asociate cu bârfa
și anumiți hormoni precum:
dopamina, ocitocina, serotonina.
Ocitocina intensifică satisfacția, generozitatea, empatia și încrederea,
toate componentele potențiale ale bârfei.
Bârfitorii activi au un creier mai mare, nu glumesc.
(Râsete)
Indivizii cu mai multe contacte sociale,
bârfitorii
au o regiune puțin mai mare a cortexului prefrontal al creierului.
Bârfa prosperă în orașe mici și în regiunile izolate.
În țările totalitare este mai precisă decât informațiile guvernului.
În țara noastră bârfa e mod de viață
în comunitățile de bărbați și femei,
în bazele militare,
în centrele de îngrijire asistată și în închisori.
E un limbaj ușor de folosit între cei cu interese și moduri de viață similare,
precum vecini, sportivi, studenți și muncitori.
E un mod de a transmite informații personale
în mod precis, eficient și distractiv.
Iată surpriza:
niște firme interzic bârfa în birourile lor.
Majoritatea acestor firme sunt mici.
Studii recente arată daunele create de regulile împotriva bârfei.
Acum aproape 60 de ani,
bârfitorul numărul unu al Americii era Walter Winchell.
Bârfele lui au apărut în mai mult de o mie de ziare.
Audienţele lui radio și TV depăşeau orice program de azi.
Acum, Paris Hilton, Gorka, TMZ
și alte forme de media digitală transmit non-stop
bârfe despre celebrităţi din întreaga lume.
La fel de importante sunt și revistele de bârfă
precum People, Star, Us și multe altele,
dar și tabloidele de supermarket, cum ar fi National Enquirer.
Misiunea mea astăzi
este să vă conving că bârfa are multe beneficii.
E posibil ca și alte animale să bârfească:
cimpanzeii sau poate delfinii.
Am prezentat trei idei.
Unu: bârfa e bună, deci răspândiți informațiile.
(Râsete)
Doi: simțiți-vă bine că bârfiți.
(Râsete)
Trei: nu criticați alți bârfitori.
(Râsete)
(Aplauze)
Mulțumesc, o seară bună.
(Râsete)
Acum sincer,
ridicați mâinile dacă bârfiți.
(Râsete)
Par a fi mai multe mâini decât la început.
(Râsete)
Apropo, ați auzit că...
(Aplauze)