Este visul a milioane de oameni.
Să fie complet auto-suficienți.
Să-și cultive in totalitate propria hrană și
să nu mai meargă niciodată la magazinul alimentar.
Dar pentru mulți oameni este doar atât: un vis.
Facilitățile sistemului actual alimentar
global, industrializat îl fac prea comod.
Prea convenabil. Prea ademenitor și te ajută să economisești timp.
Explorez subiectul alimentației de aproape un deceniu
și încă de la început mi-am pus o întrebare arzătoare:
Aș putea ieși în afara sistemului agricol industrializat (Big Ag)?
Aș putea trăi fără magazine alimentare și restaurante?
Nimic ambalat sau procesat,
nimic transportat dintr-un loc îndepărtat.
Aș putea cultiva și procura propria hrană în proporție de 100%,
tot ceea ce consum, timp de un an întreg?
Acestea sunt exact călătoria și misiunea
în care m-am decis să pornesc
și acum sunt aici pentru a-mi împărtăși povestea cu voi.
(muzică)
(muzica se oprește brusc) Dar un detaliu major:
Aveam foarte puțină experiență în a-mi cultiva hrana.
Când locuiam în San Diego
aveam câteva paturi ridicate unde cultivam ceva verdețuri,
roșii și plante aromatice, dar, din postura de călător
din ultimii șapte ani,
nu am reușit să mă stabilesc într-un loc suficient de mult
pentru a-mi cultiva propria hrană.
Așa că, pentru a putea face acest lucru,
ar fi trebuit să mă stabilesc undeva.
Și locul pe care l-am ales este Orlando, Florida,
unde mă aflu chiar acum.
În afară de faptul că eram un novice într-ale cultivatului hranei,
eram, de asemenea, nefamiliarizat cu această locație din Orlando, Florida.
Și urma să-mi acord doar doi ani aici
înainte să plec din nou în călătorie.
Așadar trebuia să mă apuc de cultivat imediat ce am ajuns aici.
Dar nu aveam grădină, nu dețineam
niciun fel de pământ și nu aveam aproape deloc experiență
cu căutatul și culesul hranei în statul Florida.
Am ales Florida pentru a putea cultiva hrană pe tot parcursul anului.
Și am ales Orlando pentru că am trecut
pe aici de câteva ori și am întâlnit
o comunitate grozavă de oameni care fac permacultură și își cultivă hrana.
Mai exact, am ales comunitatea din Audobon Park
pentru că aici se află prietenii mei
de la Fleet Farming care fac permacultură
și era deja o mișcare aici
de a transforma peluzele din fața casei în grădini.
Așadar, aici aș fi putut beneficia de ajutorul necesar.
Am trecut repede la treabă pentru a cunoaște oameni
din cartierul meu și le-am propus
să le transform peluzele în grădini.
Nu a fost greu să găsesc doritori
pentru că era o înțelegere destul de avantajoasă.
Peluza lor plictisitoare ar fi fost transformată într-o grădină,
eu aș fi făcut aproape toată treaba,
aș fi acoperit toate costurile, iar ei ar fi putut mânca
toată hrana preferată chiar din curtea din față.
De fapt, am avut în curând o listă de peluze
mai mare decât m-aș fi putut descurca.
Transformarea a fost incredibil de rapidă
și în decursul a doar câteva luni
cultivam mai multă hrană decât puteam mânca eu
sau împărți cu prieteni din cartier.
Am ajuns să creez șase loturi mici
toate la o distanță ușor accesibilă unul de celălalt cu bicicleta.
În tot acest timp, învățam ce am de făcut.
Am participat la întâlnirile locale precum ”Permacultura în Orlando”,
am fost voluntar în grădină cu Fleet Farming,
am vizitat ferme, grădini și pepiniere,
am urmat cursuri de culegător cu culegători locali,
precum Green Deane, am citit cărți scrie de cultvatori locali,
am urmărit clipuri online și multe altele.
Pentru locuință, am construit
o casă mică și simplă în curtea din spate
a unui membru al comunității pe care l-am cunoscut.
Și în schimbul spațiului pe care îl folosesc,
i-am transformat monocultura de iarbă într-un supermarket chiar la el acasă.
Pornind de la zero, mi-a luat zece luni
să mă simt confortabil și pregătit să-mi încep proiectul de un an.
11 noiembrie 2018 avea să fie prima zi.
Din acest moment, era timpul să mă hrănesc 100% doar
din grădinile mele și cu ce hrană urma să culeg.
Acum, când spun 100%, chiar asta vreau să spun.
Fără magazine alimentare sau restaurante.
Fără băuturi la bar.
Nimic ambalat sau procesat.
Nimic transportat pe distanțe lungi.
Fără piață.
Nimic măcar nu puteam apela la cămara prietenilor
sau să merg la ei în grădină sau în pădurile grădină.
De ce să nu apelez la grădinile prietenilor mei?
Pentru că voiam să mă cufund cu adevărat în hrana mea.
Voiam să fiu nevoit efectiv
să descopăr cum să cultiv fiecare fel de mâncare
sau ingredient de care aveam nevoie sau cum să-l procur din natură.
Mulți oameni mă cunosc pentru incursiunile mele în gunoi
pentru a crește conștientizarea asupra risipei hranei.
Și mulți oameni care mă urmăresc în mediul online
au presupus că voi continua să mănânc din tomberoane.
Dar, nu! Fără alimente din tomberoane!
Mi-am demonstrat deja
că aș putea trăi pe seama risipei sistemului nostru alimentar globalizat.
Acum este timpul să văd dacă
m-aș putea îndepărta de acesta complet.
Asta include tot ce pun în corpul meu.
Chiar și suplimente, vitamine și medicamente.
Acum, poate ați crede că
am mâncat multe mese cultivate și procurate 100% acasă,
dar, ca să fiu sincer, prima mea masă din prima zi
a fost pentru prima oară când am mâncat o masă cultivată și procurată 100% acasă.
Era Ziua Unu a proiectului și deja îmi asumasem prea multe.
Dar construisem baza de care aveam nevoie.
Grădinile mele, împrăștiate
prin cartier, erau pline de hrană
și eu cercetasem surse de hrană
atât în oraș, cât și la țară, pentru a culege.
Supermarket-ul meu se afla pe aproape fiecare stradă
pe care mergeam și rafturile erau pline.
În ultimele 365 de zile am cultivat
și recoltat peste 100 de alimente diferite din grădinile mele
și am cules peste 200 de alimente diferite din natură.
Asta înseamnă o specie nouă
pentru aproape fiecare zi din an.
Am cultivat o duzină de verdețuri pline de nutrienți.
Moringa (Pomul lui Dumnezeu),
katuk,
chaya, iarbă grasă,
collard, kale
și spanacul peren sunt câteva exemple.
Am cultivat cartofi dulci, cassava și yams
pentru nevoile calorice.
Diferite soiuri de fasole pestriță pentru proteine.
Fructe delicioase precum papaya și banane.
Dovleac, morcovi, vinete,
ca să exemplific câteva legume.
Și usturoi, ceapă, ardei, numeroase plante aromate
pentru a adăuga savoare și nutrienți felurilor de mâncare.
Și am crescut albine pentru miere pentru a-mi satisface nevoia de dulce.
Iar nevoia mea de dulce este foarte mare, credeți-mă.
Toate albinele avute în grijă
au fost salvate cu prietenul meu, Dennis, ”Tipul cu albine”,
din locații unde oamenii nu le doreau
cum ar fi în acoperișul casei lor.
Am recoltat yams sălbatici uriași din pădure.
Am cules nuci de cocos pentru a face lapte de cocos,
unt și mâncăruri cu nucă de cocos.
Am cules fructe din copaci din sălbăticie,
sau care creșteau în parcuri publice sau în oraș,
a căror bogăție de fructe cădea pe trotuare.
Și, desigur, banane sălbatice.
Am prins pește din oceane, lacuri și râuri.
Am recoltat chiar și carnea de pe o căprioară care fusese lovită
de mașini, în vizita mea în Wisconsin.
Am cules peste 20 de specii de ciuperci din pădure.
Am cules plante nutritive pe care oamenii le numesc buruieni,
pe lângă care trec, neștiutori
sau cu care chiar se luptă constant în grădinile sau curțile lor.
Cafeina mea a provenit de la copacul nativ Yaupon
din care am făcut ceai.
Mi-am procurat chiar și sare
din ocean, prin colectarea apei
pe care am fiert-o într-o cratiță până am rămas doar cu
sarea pentru felurile de mâncare.
De asemenea, am cultivat și cules
toate medicamentele și vitaminele.
Am cultivat turmeric și ghimbir proaspăt în grădini.
Am cules soc din natură.
Am cules ciuperci reishi și ceaiuri de plante.
Am cultivat și moringa, cunoscut și
drept copacul cu vitamine pentru a face
pudră de multi vitamine ușor de tranportat în călătorii.
Dar, cel mai important, hrana mi-a fost medicament.
Este un mod diferit de a gândi
pentru majoritatea oamenilor, dar chiar și buruienile care cresc
la ușa casei sunt unele dintre cele
mai nutritive și potente medicamente naturale de pe pământ.
În ultimul an, natura mi-a fost
grădină, cămară și farmacie.
Datorită anotimpurilor, hrana a fost foarte diversă.
Am gătit o duzină de mâncăruri diferite și sănătoase.
Mâncăruri fermentate, precum varză murată
cu varză și ierburi crescute de mine
și băuturi delicioase fermentate precum mied și bere de ghimbir.
Am încropit deserturi delicioase
și am mâncat cele mai hrănitoare mâncăruri din toată viața mea.
Aceasta a fost mâncare cu care mă simțeam cu adevărat împăcat să o mănânc.
Era toată de proveniență locală, naturală și organică.
Am reușit să trec de întreg anul
fără să folosesc o singură dată pesticide.
Desigur, am avut probleme cu dăunători,
spre exemplu când viermii de castraveți
au decis să-mi atace dovlecii.
Dar când cultivi peste 100
de specii diferite, dacă dăunătorii atacă 4 sau 5 dintre ele,
tot rămâi cu alte 95 de alimente pe care le poți consuma.
Și la fel de importantă a fost
decizia mea de a cultiva doar plante care să prospere în mediul respectiv.
Când am început, nu m-am plimbat
printre culoarele unui magazin
întrebându-mă ce alimente îmi plac mai mult.
În schimb, am discutat cu fermieri locali
grădinari și prietenii mei care fac permacultură
și i-am întrebat ce alimente cresc
atât de incredibil de ușor și de abundent
încât cu greu aș putea s-o dau în bară.
Și acelea sunt plantele pe care m-am decis
să mă concentrez, iar acesta este unul
dintre principalele motive pentru care am trecut cu bine de acest an.
Acesta a fost, fără îndoială,
cel mai dificil lucru pe care l-am făcut vreodată.
Un an este o perioadă foarte lungă
și am avut propriile urcușuri și coborâșuri.
Au fost momente când mă simțeam incredibil de bine
și au fost momente când pur și simplu
nu știam dacă mai pot continua.
În general, am avut suficientă hrană.
Greutatea mea a rămas aceeași aproximativ pe toată durata perioadei
deci am avut suficiente calorii.
Dar au fost momente când mă simțeam
foarte deficitar, mai ales în grăsimi și proteine.
Au fost perioadele în care mi-era
foarte greu să vreau să continuu.
Și mai era aspectul social.
Eram singur de cele mai multe ori,
neavând posibilitatea să mă alătur altor oameni la masă
și mă simțeam izolat. Nu aveam posibilitatea
să merg la restaurante sau să mănânc cu prietenii și familia.
Per ansamblu, cu toate suișurile și coborâșurile,
anul a ieșit pe cât de bine puteam spera.
Mi-am menținut greutatea corporală
pe parcursul anului și nu m-am îmbolnăvit nici măcar o dată!
Chiar atribui acest lucru faptului
că hrana mi-a fost medicament. Cred că natura este
capabilă să ne furnizeze necesarul pentru nevoile de bază
și am avut încredere în pământ. Am avut încredere în natură.
Aș vrea totuși să spun că
acest proiect nu a fost despre sănătatea mea.
Nu a fost despre o dietă anume.
Și nu cred că acest mod de a te hrăni
este posibil pentru șapte miliarde de oameni. De fapt, nu cred că există
o dietă valabilă pentru cele șapte miliarde de oameni.
Cred că trăim într-o lume diversă
avem culturi diverse, iar oamenii au nevoie
să facă lucrurile în moduri foarte diferite.
Așa că nu încerc să reprezint un mod de alimentație
valabil pentru toată lumea sau ceva de genul acesta.
Aceasta a fost propria mea călătorie.
Să văd dacă pot ieși din sistemul alimentar industrializat.
Să ies dintr-un sistem alimentar pe care eu îl văd ca fiind deficitar.
Și, în schimb, să-mi cultiv și culeg
propria hrană în proporție de 100% timp de un an întreg.
Totuși, acest proiect nu a fost doar despre
a cultiva și a procura propria hrană.
A fost despre a-i inspira pe alții
să-și cultive propria lor hrană, să-și ia înapoi puterea de la
marile corporații și, nu în ultimul rând,
să-și revendice sănătatea și să-și dezvolte comunitățile.
Așa că în tot acest timp, am început
câteva inițiative comunitare.
Am construit 15 grădini pentru oameni,
am plantat peste 200 de pomi fructiferi în comunitate,
am expediat peste 5000 de pachete cu semințe gratis
pentru a-i ajuta pe alții să-și cultive propria hrană organică și sănătoasă.
Și am predat zeci de cursuri de grădinărit gratis
în grădinile mele, pentru oamenii din comunitatea mea.
Voi fi sincer, însă! Am un scop ascuns.
Vreau ca tu să-ți pui întrebări în legătură cu mâncarea ta!
De unde provinde? Cum a fost cultivată?
Cum a ajuns la tine?
Și care a fost impactul pe care l-a avut asupra pământului,
asupra altor specii și asupra oamenilor care au cultivat-o?
Și dacă nu îți plac răspunsurile pe care le afli,
vreau să te inspir să faci schimbări!
Vestea bună este că nu trebuie
să cultivi și să culegi hrana în totalitate.
Soluțiile sunt acolo, în comunitatea ta.
Poți cultiva doar o mică parte din mâncare.
Poate un ghiveci cu plante aromate la fereastră.
Poate roșii sau busuioc în ghivece pe balcon.
Sau un pat ridicat în curtea din fața casei.
Și dacă nu ai spațiu absolut deloc
poți să te alături unei grădini comunitare.
Poți procura hrană locală.
Poți cumpăra de la fermieri și grădinari locali.
Piața este un loc grozav din care să începi.
Poți cumpăra alimente integrale și poți găti mai mult,
mai degrabă decât să alegi mâncăruri
ambalate și procesate care lasă gunoi în urma lor.
Și poti lucra împreună cu cei din comunitate
pentru a găti mâncare sănătoasă pentru cei nevoiași.
Cultivă o grădină pentru un vecin mai în vârstă
sau pornește o organizație pentru a
recolta pomii fructiferi din comunitatea ta
și a distribui fructele altora.
Și aceasta nu trebuie să fie o călătorie pe care s-o parcurgi singur.
Pentru cei mai mulți dintre noi, mâncarea se află în centrul vieții noastre.
Și putem face asta împreună, în cadrul comunității.
Anul meu s-a terminat, dar călătoria mea despre hrană abia a început.
O carte urmează să fie scrisă și
100% din câștiguri vor fi donate
către organizații care lucrează la soluții pentru sistemul alimentar.
Iar eu voi fi aici, online, împărtășind
inspirație și cunoștințe despre cum
poți și tu să te implici pentru a căpăta libertate alimentară.
(muzică)
Gura mea e rece acum.
(înăbușit) propriile (râde) vitamine și medicamente să....
(râde)
Am să țin cont de asta (râde)