[Az előadás durva nyelvezetű. Gyermekeknek nem ajánlott]
Ha visszautaznánk a Kr. e. 800 Görögországába,
azt látnánk, hogy a bukott kereskedőket
közszemlére tették a piacon kosárral a fejükön.
A premodern Olaszországban
a sok adósságot felhalmozó tulajdonosokat
meztelenül vitték ki nyilvános terekre,
ahol a hátsó fertályukat kőnek kellett verdesniük,
miközben a tömeg gúnyolta őket.
A 17. századi Franciaországban
a bukott vállalkozókat a piac közepére hurcolták,
ahol csődjüket nyilvánosan jelentették be.
Az azonnali bebörtönzés elkerülésére
zöld sapkát kellett viselniük,
így mindenki tudta, hogy megbuktak.
Nyilván szélsőséges esetekről van szó,
De fontos szem előtt tartanunk,
hogy ha túlzottan büntetjük a hibázókat,
elfojtjuk az innovációt, a fejlődést,
amely a gazdasági fejlődés motorja mindenhol.
Azok az idők elmúltak, már nem alázzuk meg nyilvánosan a bukott vállalkozókat,
és nem kürtölik ki bukásukat a közösségi médiában sem.
Mind ismerjük a kudarc fájdalmát,
de tapasztalataink részleteit nem adjuk közre.
Teljesen megértem, barátaim, hisz velem is megtörtént.
Egyik vállalkozásom csődbe ment;
a történetét megosztani iszonyúan nehéz volt.
Hét esztendő, nagy adag esendőség
és barátaim segítsége kellett hozzá.
Íme, bukásom története.
A főiskolán üzleti szakra jártam,
amikor szegény bennszülött nőkkel találkoztam
a közép-mexikói Puebla állam szegény vidéki részén.
Csodás kézműves tárgyakat készítettek.
Amikor megláttam a munkájukat,
eldöntöttem, hogy segítek nekik.
Néhány barátommal szociális vállalkozást hoztunk létre.
Célul tűztük ki, hogy segítünk nekik
állandó jövedelmet szerezni, s javítani életminőségükön.
Mindent tankönyv szerint tettünk,
ahogy az iskolában tanultuk.
Befektetőket szereztünk,
sok időt szántunk a vállalkozás kiépítésére, oktattuk a nőket.
De hamarosan rájöttünk, hogy zöldfülűek vagyunk.
A termékek nem voltak kelendők,
üzleti terveink egészen irreálisak voltak.
Évekig fizetés nélkül dolgoztunk,
csodára várva,
hogy eljő a nagy megrendelő,
aki majd nyereségessé teszi a vállalkozást.
De a csoda nem történt meg,
végül meg kellett szüntetnünk a vállalkozást,
és ez nagyon letört.
Azért kezdtem bele, hogy pozitív hatása legyen a kézművesek életére,
mégis ellenkező hatást értem el.
Bűntudatom volt,
ezért évekig hallgattam a bukásról
minden beszélgetésben, önéletrajzban.
Nem ismertem egyetlen sikertelen vállalkozót sem,
azt hittem, én vagyok az egyetlen vesztes a világon.
Hét évvel később barátokkal kiruccanva
vállalkozók életéről beszélgettünk.
Szóba került a sikertelenség kérdése.
Eldöntöttem, megvallom barátaimnak vállalkozásom kudarcát.
Ők is hasonló történeteket meséltek.
Akkor villant át az agyamon:
hisz minden barátom egy csődtömeg!
(Nevetés)
Komolyra fordítva a szót, ekkor jöttem rá,
hogy nem én vagyok az egyetlen vesztes a világon,
és mindenkinek van elhallgatott sikertelensége.
Igazítsanak ki, ha ez nem igaz!
Olyan volt az akkori este, mint az ördögűzés.
Rájöttem, ha elmondjuk tévedéseinket
nem gyengébbek leszünk, hanem erősebbek.
Sebezhetőségemet elfogadva
mélyebb, tartalmasabb kapcsolatokat hozok létre,
könnyebben sajátítom el az élet leckéit,
ami előtte nem sikerült.
E tapasztalat alapján
befuccsolt vállalkozásokról szóló történetek közreadására
eseményplatformot alapítottunk,
hogy kudarcaikat mások is merjék megosztani.
Elbaszott Estéknek neveztük el.
Majd évek múlva kutatóközpontot alapítottunk,
ahol vizsgáljuk a kudarcos történetek
vállalkozásokra, emberekre, társadalomra gyakorolt hatását.
Mivel szeretjük a menő elnevezéseket, Kudarc Intézetnek neveztük el.
Elképedve hallgattuk,
hogy a színpadon álló vállalkozó
miközben kudarcáról beszélt,
örült, hogy ilyet is tapasztalhatott.
Nem kell szégyenként, zavarodottságként megélje,
mint ami a múltat jellemezte.
Inkább lehetőség a tapasztalatcserére,
empátiateremtésre.
Tapasztalhattuk azt is,
hogy amikor a csapattagok megvallják kudarcaikat,
csoda történik:
erősödnek a kötelékek, javul az együttműködés.
Programjaink, kutatásaink során érdekes tényekre bukkantunk:
pl. a férfiak a nőkhöz képest
másként reagálnak üzleti kudarcukra.
A férfiak többsége
egy éven belül új vállalkozásba kezd,
de más szakterületen.
A nők inkább állást keresnek,
és elhalasztják új vállalkozás alapítását.
Ennek oka szerintünk,
hogy a nők jobban szenvednek az ún. imposztorszindróma miatt.
Azt érezzük, más kell, hogy jó vállalkozók legyünk.
De sokszor tapasztaltam,
hogy a nőknek megvan a kellő képességük.
Csupán lépnünk kéne.
A férfiak általában úgy érzik,
tudásuk elegendő,
csak máshol, több szerencsével kell újra próbálkozniuk.
Regionális különbségek is léteznek a kudarc kezelésében.
Gyakori reakció a sikertelenségre, főleg Amerikában,
hogy újra iskolába mennek.
Európában pedig orvost keresnek.
(Nevetés)
Még nem tudjuk, melyik megoldás jobb,
de tanulmányozni fogjuk.
Az is világossá vált,
hogy a szabályozás jelentősen hat a sikertelen vállalkozókra.
Pl. hazámban, Mexikóban
olyan kedvezőtlen a szabályozás,
hogy a vállalkozásmegszüntetés rengeteg pénzt és időt emészt föl.
Kezdjük a pénzzel.
Legjobb esetben,
ha nincs vita a partnerekkel, beszállítókkal, vevőkkel, dolgozókkal
a legjobb forgatókönyv esetében is
a vállalkozásmegszüntetés hivatalosan 2 000 dollárba kerül.
Ez Mexikóban tenger pénz.
Aki minimálbéren van,
ezért 15 hónapig kell dolgoznia.
Nézzük az időt.
Talán tudják, fejlődő országokban
a vállalkozások élettartama nagyjából két év.
Mexikóban két év kell hozzá, hogy megszüntessük vállalkozásunkat.
Mi történik, ha az élettartam és a bezárási idő közel egyenlő?
Elrettenti a vállalkozni vágyókat az új vállalkozástól,
és erősíti a feketegazdaságot.
Ökonometriai kutatások bizonyítják,
hogy ha kifizetődőbb csődöt jelenteni,
mivel rövidebb s olcsóbb az eljárás,
akkor több új vállalkozás jelenik meg a piacon.
2017-ben több javaslatot tettünk
vállalkozások megszüntetésével kapcsolatos
mexikói törvényi szabályozásra.
Egy évig dolgoztunk országszerte
kongresszusi képviselőkkel és vállalkozókkal.
A jó hír, hogy sikerült módosíttatnunk a törvényt.
Hurrá!
(Taps)
Amikor az új törvény hatályba lép,
a vállalkozók interneten szüntethetik meg cégüket,
ami sokkal gyorsabb és olcsóbb.
(Sóhaj)
Amikor az Elbaszott Estéket kitaláltuk,
álmodni sem mertünk róla, hogy ekkora durranás lesz.
Már 80 országban vagyunk jelen.
Akkor csak egy célunk volt:
nyilvánosságot adni a kudarc témájának.
Hogy megmutassuk barátainknak: a kudarcról beszélni kell.
Nincs benne semmi szégyellnivaló; nem úgy, ahogy a múltban volt,
de ünneplésre sincs ok, ahogy egyesek gondolják.
Megvallok valamit:
amikor Szilícium-völgyieket vagy egyetemistákat hallgatok,
amint a gyors bukásukkal hencegnek,
s azt gyakran nem tartják nagy ügynek,
megborzongok.
Mert a gyors bukás mantrának sötét oldala is van.
Persze, a gyors bukás hasznos is, mert felgyorsítja a tanulást,
és lecsökkenti az elpazarolt időt.
De ha egyetlen lehetőségként
a gyors bukást mutatjuk be a vállalkozóknak,
egyben a lustaságot reklámozzuk.
Azt sugalljuk a vállalkozóknak, hogy könnyen adják fel.
A gyors bukás művelése
lebecsüli a vállalkozás kudarcának
romboló következményeit.
Mikor szociális vállalkozásom megbukott,
legnehezebb volt visszamenni a bennszülöttek közösségébe,
és elmondani az asszonyoknak, hogy a cég tönkrement,
és az én hibámból.
Sokan gondolhatják: jó leckét kaptam.
Ez ennél sokkal több volt:
a nők elvesztették jövedelmüket,
amelyre nagy szükségük volt.
Ezért lenne egy javaslatom.
Ahogy egykor abbahagytuk a bukott vállalkozók nyilvános megszégyenítését,
most felejtsük el azt, hogy a gyors bukás
mindig a legjobb lehetőség.
Legyen más a mantránk:
javaslom a körültekintő bukást.
Ne felejtsük: a vállalkozások emberekből állnak,
nem varázsütésre megjelenő
és következmények nélkül eltűnő
gazdálkodó egységek.
Amikor egy cég megszűnik,
emberek veszítik el munkájukat,
mások pénzüket veszítik el.
A szociális és zöld vállalatok esetében
a cég bukása negatív hatást gyakorol
az ökorendszerre vagy közösségekre,
amelyek szolgálatára hivatottak.
Mit jelent a körültekintő bukás?
Azt, hogy figyelünk
a megszűnt cég okozta következményekre és hatásokra.
Hogy hasznosítjuk a megtanult leckét,
és felelősségünkkel tisztában vagyunk,
s hogy a tanulságokat meg kell osztanunk a világgal.
Köszönöm!
(Taps)