Egy kép többet ér, mint ezer szó,
ezért előadásom azzal kezdeném,
hogy most elhallgatok, és mutatok néhány képet,
amelyeket az utóbbi időben készítettem.
Mostanra a beszédem már 6000 szavas lett,
úgyhogy most akár abba is hagyhatnám.
(Nevetés)
Ugyanakkor talán tartozom Önöknek
egy kis magyarázattal arról,
hogy valójában mit is láttak ezeken a képeken.
Én mint fényképész,
mint művész, próbálom összekombinálni
a művészet és a tudomány világát.
Legyen szó egy szappanbuborékról,
melyet a kipukkanás pillanatában örökítettek meg,
mint ahogy ezen a képen látható,
vagy akár apró gyöngyökről,
melyek olajfestékből vannak,
vagy furcsa folyadékokról, melyek sajátos módon viselkednek,
festékről, melyet a centrifugális erők alakítanak.
Minden alkalommal ezt a két területet próbálom összekötni.
Mindaz, ami e két területben annyira csodálatos számomra,
hogy valójában mindkettő ugyanarról a dologról szól:
mindkettő a környezetre adott reakció.
Mégis, nagyon különböző módon teszik ezt.
Egyrészt, a tudomány
nagyon racionálisan közelít
a környezetéhez,
míg a művészet
inkább érzelmi szinten viszonyul hozzá.
Én azzal foglalkozom, hogy ezt a
két nézőpontot próbálom egyként ábrázolni,
hogy ezek a képek a nézőim szívét
és eszét egyaránt megérintsék.
Hadd mutassam be mindezt három projekt révén.
Az elsőben megpróbáltuk láthatóvá tenni a hangot.
Talán tudják,
a hang hullámokban terjed.
tehát, ha van egy hangszórónk,
ez a hangszóró nem tesz mást,
mint ezt az audió jelet
átalakítja rezgéssé,
amely a levegőben hullám formájában
a fülünkig terjed,
ahol aztán ismét audió jellé változik.
Azon gondolkodtam,
hogy hogyan tehetném láthatóvá ezeket a hullámokat?
A következő összeállítás jutott eszembe:
Fogtam egy hangszórót, és egy vékony
műanyag fóliát tettem a tetejére.
Aztán apró kristályokat
helyeztem rá.
Amikor a hangszóró elkezdett szólni,
a hang fel-le mozgatta ezeket a kristályokat.
Persze ez nagyon gyorsan történik,
egy szempillantás alatt,
ezért az LG segítségével egy olyan
kamerával vettük fel a mozgást,
ami másodpercenként háromezer képkockát képes rögzíteni.
Hadd mutassam meg, hogy néz ez ki.
(Zene: Massive Attack: Teardrop)
(Taps)
Nagyon köszönöm!
Egyetértek, elképesztően jól néz ki.
El kell mesélnem egy vicces történetet.
Sikerült leégnem egy fedett helyen, mialatt
ezt felvettük Los Angelesben.
Los Angelesben persze mindenki rendesen le tud égni
bármelyik strandon,
de velem mindez fedett helyen történt.
És ami velem történt, hogy
eszméletlen mennyiségű fényre volt szükségem ahhoz,
hogy másodpercenként 3000 filmkockát felvehessek.
Felállítottuk hát a hangszórót,
ráirányítottuk a kamerát,
és a temérdek mennyiségű fényt a hangszóróra.
Miután felszereltük a hangszórót,
rárakosgattam a kis kristályokat,
és mindezt újra és újra megcsináltuk,
így délig észre sem vettem,
hogy rákvörös lett az arcom
a rengeteg fénytől, amit a hangszóróra irányítottunk.
Amitől ez az egész még viccesebb,
hogy mivel a fény egész végig jobb oldalról ért,
az arcomnak csak a jobb oldala égett pirosra,
és a hét hátralévő részében
úgy néztem ki, mint az operaház fantomja.
Mesélnék most egy másik projektről,
amely kevesebb káros anyagot tartalmaz.
Hallott már valaki Önök közül a ferrofluidról?
Aha, néhányan már igen. Szuper.
Akkor hagyjuk is ezt a témát?
(Nevetés)
A ferrofluid nagyon érdekesen viselkedő anyag.
Egy teljesen fekete színű folyadék.
Olajszerű halmazállapota van,
és apró fém részecskékből áll,
amitől mágneses lesz.
Tehát, ha ezt a folyadékot mágneses térbe helyezem,
megváltoztatja a külsejét.
És ezt egy kisérlettel
itt be is bizonyítom Önöknek.
Itt egy kamera, ami erre a lemezre néz,
a lemez alatt pedig mágnes van.
Most ráöntök egy kis ferrofluidot
a mágnesre.
Egy picit elmozdítom jobbra,
talán jobban fog fókuszálni. Így. Szuper.
Tehát, amint látható,
a ferrofluidból kis tüskék lettek.
Ez annak a vonzásnak és taszításnak az eredménye,
amely a folyadék különálló részecskéire hat.
Ez már alapból elég érdekes,
de adjunk hozzá egy kis vízfestéket is.
Ez csak egyszerű vízfesték,
amivel egyébként is festünk,
bár általában nem fecskendővel,
de az anyag ugyanaz.
Most az történt,
hogy a festék szétfolyt a ferrofluid szerkezetében,
viszont nem keveredik össze vele.
Azért, mert a ferrofluid
hidrofób.
Tehát egyáltalán nem keveredik vízzel.
Ugyanakkor megpróbálja az eredeti formáját
megőrizni a mágnes miatt,
ezáltal létrehozva a színpompás festék
kis csatornáinak különös, ám gyönyörű
egyvelegét.
Szóval ez volt a második projekt.
A harmadik projektben pedig
a következő anyaggal dolgoztam:
Skócia nemzeti italával.
(Nevetés)
Ezt a képet, és ezt is,
whiskey segítségével készítettük.
Talán felmerül a kérdés:
ezt mégis hogyan csinálta?
Megivott egy fél üveg whiskey-t,
majd lerajzolta a hallucinációit
részegségében egy papírra?
Biztosítom Önöket, teljesen józan voltam,
amikor ezeket fotóztam.
A whiskey 40%-os alkoholtartalommal rendelkezik,
és az alkoholnak van néhány érdekes tulajdonsága.
Ezek közül párat már
biztosan megtapasztaltak,
de most inkább a fizikai tulajdonságairól beszélek,
nem a többiről.
Amikor kinyitom az üveget, az alkohol molekulák
szétterjednek a levegőben,
mert az alkohol nagyon illékony anyag.
Ugyanakkor nagyon gyúlékony is.
Ez a két tulajdonsága
mutatkozik meg ezeken a képeken,
amelyeket most látnak.
Hadd mutassam meg itt, hogy hogyan is.
Van itt nekem egy üres üvegedényem.
Nincs benne semmi.
Most oxigént fogok belenyomni
és feltöltöm whiskey-vel.
Na még egy kicsit.
Most várunk egy pár másodpercet,
amíg a molekulák szétterjednek az üveg belsejében.
És most gyújtsuk fel az egészet.
(Nevetés)
Ennyi az egész.
Ez így elég gyorsan történik és nem valami lenyűgöző.
Megmutathatnám még egyszer,
de néhányan biztosan azt mondanák, hogy ne pazaroljam
a whiskey-t, inkább igyam meg.
Most megmutatom, hogy lassítva,
egy teljesen sötét szobában,
hogyan mutat mindaz, amit most itt élőben láttak.
Szóval, az történt, hogy a láng
átfutotta az üvegedényt felülről lefelé,
elégetve a levegő és
az alkoholmolekulák egyvelegét.
A képek, amit az előbb láttak,
a lángot ábrázolták abban a pillanatban,
amikor éppen áthalad az üvegen.
Képzeljék csak el,
körülbelül 180 fok volt az üvegben.
Szóval, így készültek ezek a képek.
(Taps)
Köszönöm.
Megmutattam Önöknek három projektemet,
de feltehetik a kérdést, hogy mire is jó mindez?
Milyen gondolat húzódik mögötte?
Vagy csak a whiskey pazarlása?
Csupán néhány furcsa anyag?
Mindhárom projekt alapja egy-egy egyszerű
tudományos jelenség,
mint például a mágnesesség, vagy a hanghullámok,
vagy mint itt, egy anyag fizikai tulajdonságai,
és amivel én próbálkozom,
hogy megpróbálom ezeket a jelenségeket
költői és eddig még nem látott módon bemutatni,
valamint felkérni a közönségemet,
hogy álljon meg egy pillanatra,
és gondolkodjon el mindazon a gyönyörűségen,
amely állandóan körülvesz bennünket.
Nagyon szépen köszönöm!
(Taps)