[Do ponedeljka 27. februara 2020.
širom sveta je potvrđeno bar 82 000 slučajeva virusa korona
sa 2 810 smrtnih ishoda.
TED je pozvao Dr Dejvida Hejmana da podeli poslednja otkrića o epidemiji.]
[Šta se desi, ako se zarazite virusom korona?]
Čini se kao veoma blaga bolest, poput obične prehlade
za većinu ljudi.
Neki ljudi se zaraze i krajnje ozbiljno se razbole;
među njima su zdravstveni radnici.
Za njih je to veoma ozbiljna infekcija
jer dobiju jače doze od normalnih ljudi,
a istovremeno nemaju imunitet.
Dakle, kod opšte javnosti,
verovatnije je da će doza virusa koju dobiju kada se zaraze
da bude mnogo manja od doze koju bi dobio zdravstveni radnik,
zdravstveni radnici imaju daleko ozbijnije infekcije.
Dakle, vaša infekcija bi bila manje ozbiljna, nadamo se.
Tako da ostaju stari ljudi i oni sa pratećim oboljenjima
koji zaista jesu oni za koje moramo da se postaramo
da budu zbrinuti u bolnicama.
[Ko su ljudi koji bi trebalo da budu najzabrinutiji zbog ovoga?]
Najviše zabrinutosti bi trebalo da bude za ljude
koji žive, pre svega, u zemljama u razvoju,
a koji nemaju pristup dobroj medicinskoj nezi
i možda uopšte nemaju pristup bolnicama,
ukoliko dođe do epidemije u njihovoj državi.
Ovi ljudi bi bili pod velikim rizikom,
naročito stariji.
Stariji u svim populacijama su pod rizikom,
a naročito oni koji nemaju pristup inhalatoru.
U industrijalizovanim državama,
baš oni stariji koji imaju prateće bolesti,
koji imaju dijabetes, koji imaju druga oboljenja
su pod rizikom.
Opšta populacije se ne čini da je pod velikim rizikom.
[Koje postojeće medicinsko stanje dovodi ljude u veću opasnost?]
Pre svega,
važno je ako neko već ima plućnu bolest.
Uopšteno, stariji su pod većim rizikom,
naročito stariji od 70 godina
jer njihov imunitet više nije delotvoran
kao što je možda nekad bio,
te su podložniji infekcijama.
Uz to, u nekim slučajevima u Kini,
došlo je do dodatne zaraze influencom
i istovremeno,
došlo je do bakterijskih superinfekcija
kod već postojećih upala pluća.
[Gde možemo da pronađemo aktuelne informacije?]
Centar za kontrolu bolesti u Atlanti prati situaciju
i redovno ažuriraju svoj sajt.
I Svetska zdravstvena organizacija u Ženevi,
koja koordiniše mnoge aktivnosti
na međunarodnom nivou,
takođe ima sajt sa dnevnim ažuriranjima.
Naša je odgovornost da prenosimo informacije kao pojedinci
kako bismo razumeli
i postarali se na svoj način da doprinesemo
prevenciji većeg širenja.
[Predvodili ste globalnu reakciju na epidemiju SARS-a 2013.
Uporedite ove dve epidemije.]
Isti je problem sa svim novim infekcijama.
Radi se o infekciji koja se prenosi na ljude
koji nikad pre nisu bili izloženi ovom virusu.
Nemaju nikakva zaštitna antitela
i nije jasno da li njihov imunitet
može da podnese virus ili ne.
Radi se o virusu koji se obično nalazi u šišmišima ili drugim životinjma,
a iznenada ga zatičemo kod ljudi.
A ljudi nemaju iskustvo sa ovim virusom.
Međutim, vremenom,
počinjemo da učimo mnogo, kao što smo i sa SARS-om.
I znate, zasigurno ima više smrti
nego što je bio slučaj sa SARS-om.
Međutim, kada to podelite sa imeniocem, osobama koje su zaražene,
ima mnogo, mnogo više zaraženih osoba nego što je bio slučaj sa SARS-om.
Stopa smrtnosti,
ovo je stopa smrtnosti u odnosu na broj slučajeva SARS-a,
bila je oko 10 procenata.
U slučaju trenutnog virusa korona, COVID-19
je dva procenta ili čak i manja.
Dakle, manje je zarazan virus,
ali je i dalje virus sa smrtnim ishodima,
a to ne želimo da uđe u ljudsku populaciju.
[Da li smo odreagovali pravilno u slučaju graničnih prelaza, poput aerodroma?]
Jasno je da aerodromi ili bilo koji granični prelazi na tlu
ne mogu da spreče ulazak bolesti.
Ljudi u periodu inkubacije mogu da pređu tu granicu,
mogu da uđu u države
i potom kad se razbole mogu da zaraze druge.
Granice nisu sredstva za sprečavanje infekcija od ulaska u državu
proverom telesne temperature.
Granice su važne jer možete da obezbedite ljudima koji dolaze
iz oblasti u kojima je veći rizik od dobijanja infekcije,
možete da im pružite razumevanje
bilo odštampano razumevanje ili verbalno razumevanje
o znacima i simptomima ove infekcije,
kao i šta da rade, ukoliko osete da bi mogli da budu zaraženi.
[Kada možemo da očekujemo vakcinu?]
Trenutno se radi na vakcinama,
mnoga istraživanja su u toku.
Prvo je potrebno istraživanje kako bi se razvila vakcina,
potom se ona, radi bezbednosti i efikasnosti, izučava na životinjama
koje su izložene virusu nakon vakcinacije,
a potom mora da prođe testiranja na ljudima.
Testiranja na životinjama još nisu počela,
ali hoće uskoro za određene vakcine.
I veruje se da će do kraja godine
ili početkom sledeće,
možda postojati neki kandidati za vakcinu
koje će potom regulatorne agencije izučavati radi licenciranja.
Dakle, govorimo da je potrebno najmanje godinu dana dok budemo imali vakcinu
koja može da se koristi kod većinske populacije.
[Na koja pitanja u vezi sa epidemijom i dalje nemamo odgovore?]
Jasno je da znamo kako se prenosi,
ne znamo koliko se lako prenosi kod ljudi,
u zajednicama ili na otvorenom prostoru.
Znamo, na primer,
da se u zatvorenom prostoru kruzera veoma lako širila.
Moramo bolje da razumemo
kako će da se širi kada stigne na otvoreniji prostor
gde su ljudi izloženi onima koji bi mogli da budu bolesni.
[Kako bi globalna reakcija mogla da se popravi?]
Veliki problem današnjeg sveta je što posmatramo epidemije
u zemljama u razvoju
kao nešto što moramo da odemo tamo i zaustavimo.
Pa, kad dođe do izbijanja ebole,
razmišljamo: „Kako da odemo i zaustavimo epidemiju u toj državi?”
Ne razmišljamo: „Kako da pomognemo toj državi
da ojača svoje kapacitete
kako bi mogla da prepozna i odgovori na infekcije?”
Dakle, nismo dovoljno uložili
da pomognemo državama da razviju ključne kapacitete u javnom zdravstvu.
Uložili smo u razne globalne mehanizme
koji mogu da pruže podršku drugim državama
kako bismo pošli i zaustavili epidemije.
Međutim, želimo da vidimo svet u kom svaka država
može da da sve od sebe da zaustavi epidemije.
[Hoćemo li videti sve više epidemija u budućnosti?]
Trenutno postoji preko sedam milijardi ljudi
A kada ti ljudi dođu na svet,
zahtevaju više hrane,
zahtevaju čitav niz stvari
i žive sve zbijenije.
Zapravo, mi smo urbani svet, u kom ljudi žive u urbanim prostorima.
Istovremeno, uzgajamo sve više životinja,
a te životinje takođe doprinose hranjenju ljudi.
Dakle, vidimo
da je sve jača i jača spona između životinja i ljudi.
A ovaj intenzivni poljoprivredni uzgoj životinja
i intenzivni rast ljudske populacije
koji žive zajedno na istoj planeti
je uistinu presek u kome može da dođe i dolazi do epidemija.
Vremenom ćemo da imamo sve više sličnih epidemija.
Pa je trenutna infekcija samo upozorenje
za ono što sledi u budućnosti.
Moramo da se postaramo
da je tehnička saradnja u svetu
tu da radi zajedno
kako bismo se postarali da razumemo ove epidemije kad se dese
i da brzo pružimo nužne informacije kako bismo ih kontrolisali.
[Da li je najgore prošlo?]
Ne mogu tačno da predvidim.
Sve što mogu da kažem je da moramo da budemo spremni
za najgori mogući scenario.
I da istovremeno
naučimo kako da zaštitimo sebe i druge,
ukoliko postanemo deo epidemije.
[Da saznate više, posetite sajtove: Centra za kontrolu i sprečavanje bolesti
i Svetske zdravstvene organizacije]