[V ranních hodinách 27. února 2020
bylo potvrzeno 82 tisíc nakažených koronavirem a 2 810 úmrtí.
TED pozval Dr. Davida Heymanna, aby se podělil o nejnovější poznatky o nákaze.]
[Co se stane, když se nakazíte koronavirem?]
U většiny lidí se projeví velmi mírně, jako obyčejné nachlazení.
Určité typy lidí se nakazí a onemocní velmi vážně.
Patří k nim zdravotníci.
Pro ně je to velmi závažná nákaza,
protože dostávají vyšší dávku než běžní lidé,
a zároveň nemají imunitu.
V běžné populaci je pravděpodobné,
že dávka viru, kterou obdržíte při nakažení se,
je mnohem nižší než dávka, kterou obdrží zdravotníci,
přičemž zdravotníci mají vážnější infekci.
Vaše nákaza by tak měla být méně závažná.
Zbývají tak starší lidé a ti, kteří trpí i dalšími nemocemi,
kterým skutečně musíme zajistit
zdravotní péči v nemocnicích.
[Kteří lidé by měli být nejvíce znepokojení?]
Nejvíce se to dotýká lidí,
kteří primárně žijí v rozvojových zemích.
pokud by v jejich zemi došlo k epidemii,
tak nemají přístup k dobré zdravotní péči
nebo nemají přístup do nemocnic vůbec.
Tito lidé by byli velmi ohrožení,
především starší lidé.
Starší lidé jsou ohroženi ve všech populacích,
ale zejména ti bez přístupu ke kyslíku.
V průmyslově vyspělých zemích
jsou ohroženi velmi staří pacienti s dalšími nemocemi.
Riziku jsou vystaveni ti, kteří mají cukrovku nebo jiné choroby.
Podle všeho běžná populace není vystavena velkému riziku.
[Jaké zdravotní obtíže ohrožují lidi nejvíce?]
Především plicní choroby,
které jsou důležité jako doprovodná onemocnění.
Obecně jsou více ohroženi starší lidé,
především lidé starší 70 let,
protože už nemají tak efektivní imunitní systém jako zamlada
a jsou náchylnější k infekcím.
Navíc v Číně u některých případů došlo současně k nákaze chřipkou
a zároveň se objevily bakteriální superinfekce u zápalu plic.
[Kde najdeme aktuální informace?]
Centrum pro kontrolu a prevenci nemocí v Atlantě vše monitoruje
a pravidelně aktualizuje webové stránky.
Také Světová zdravotnická organizace v Ženevě,
která koordinuje mnoho aktivit na mezinárodní úrovni,
má webové stránky s denními aktualizacemi.
Je odpovědností každého z nás, aby si tyto informace našel,
abychom chápali a zajistili,
že svým vlastním způsobem pomáháme prevenci velkého rozšíření.
[V roce 2003 jste vedl globální reakci na vypuknutí SARS.
Jak jsou si tyto nákazy podobné?]
Všechny nové infekce představují stejný problém.
Jedná se o nákazu napadající osoby,
které tomuto viru nikdy nebyly vystaveny.
Nemají žádné ochranné protilátky
a není jasné,
jestli si jejich imunitní systém s virem poradí či nikoli.
Jde o virus, který se obvykle vyskytuje u netopýrů nebo jiných zvířat
a zničehonic se objevil u lidí.
Lidé s tímto virem dosud nemají zkušenosti.
Ale postupně se začínáme dost dozvídat,
obdobně jako tomu bylo u SARS.
Vyskytuje se zde větší počet úmrtí,
než tomu bylo u SARS.
Ale když to vydělíte počtem nakažených osob,
tak je infikováno mnohem víc lidí, než tomu bylo u SARS.
Míra úmrtnosti,
tedy poměr úmrtí k počtu případů SARS,
byla asi deset procent.
U dnešního koronaviru, COVID-19,
to jsou dvě procenta nebo asi ještě méně.
Tento virus je mnohem méně virulentní,
ale stále je to virus, který zabíjí,
a proto nechceme, aby se rozšířil v lidské populaci.
[Zareagovali jsme při překročení hranic, třeba na letištích, adekvátně?]
Je zřejmé, že letiště či jakékoli pozemní hranice
nemohou zabránit pronikání nemoci.
Lidé v inkubační době mohou tuto hranici překročit
a vstoupit do zemí,
kde pak mohou nakazit jiné, až u nich nemoc propukne.
Hranice tedy nejsou způsobem,
za pomoci měření teploty
zabránit rozšíření nákazy do země.
Hranice jsou důležité, protože zde můžete lidem,
přijíždějícím z rizikových oblastí,
poskytnout informace,
vytištěné nebo verbálně,
o tom, jaké jsou příznaky a symptomy této infekce.
a co mají dělat, pokud se domnívají, že mohou být nakažení.
[Jaký je časový plán vývoje vakcíny?]
Vakcíny se v současnosti vyvíjejí,
stále probíhá rozsáhlý výzkum.
Tento výzkum nejprve vyžaduje vývoj vakcíny,
pak prozkoumání její bezpečnosti a účinnosti u zvířat,
která jsou po očkování virem nakažena.
No a poté musí dojít k vyzkoušení na lidech.
Studie na zvířatech ještě nezačaly,
ale u některých vakcín budou už brzy zahájeny.
Předpokládá se, že do konce tohoto roku
či počátkem roku dalšího,
by mohlo existovat pár potenciálních vakcín,
které pak budou zkoumány za účelem udělení licence regulačními orgány.
Bavíme se tedy nejméně o jednom roku,
než bude k dispozici široce použitelná vakcína pro populace.
[Jaké otázky ohledně nákazy nejsou stále zodpovězené?]
Již víme, jak se přenáší.
Nevíme, jak snadno se přenáší mezi lidmi,
v komunitách či v neuzavřených prostorách.
Víme například,
že v uzavřených prostorách výletní lodi se rozšířila velmi snadno.
Potřebujeme lépe pochopit,
jak se bude šířit, až se dostane do otevřenějších prostor,
kde jsou lidé vystaveni jiným lidem, kteří mohou být nemocní.
[Jak by se globální reakce dala zlepšit?]
Hlavním problémem dnešního světa je,
že se na nákazy v rozvojových zemích díváme jako na něco,
co musíme zastavit.
Takže když vypukne ebola,
uvažujeme takto: „Jak můžeme nákazu v té zemi zastavit?“
Ale neuvažujeme takto:
„Jak můžeme dané zemi pomoci s posílením vlastní schopnosti
detekovat a reagovat na infekce?“
Neinvestovali jsme dost do pomoci zemím,
aby rozvinuly své základní kapacity v oblasti veřejného zdraví.
Místo toho jsme celosvětově investovali do mnoha mechanismů,
jež zajišťují podporu jiným zemím,
aby pomohly zastavit nákazu.
Přejeme si ale svět, v němž každá země může udělat maximum
pro potlačení nákazy na vlastním území.
[Můžeme v budoucnu očekávat propuknutí další epidemie?]
Dnes nás je více než sedm miliard.
A když tito lidé přichází na svět,
vyžadují více jídla,
vyžadují celou řadu věcí
a žijí blíže k sobě.
Žijeme vlastně v urbanizovaném světě, kde lidé žijí v městských oblastech.
A zároveň chováme více zvířat,
a ta také přispívají k lidské stravě.
Takže vidíme,
že propojení zvířat a lidí je stále těsnější.
Při tak intenzivním chovu zemědělských zvířat
a tak intenzivním růstu lidské populace,
kde společně žijí na stejné planetě,
to je opravdu tavicí kotel, v němž se nákazy vyskytují opakovaně.
Těchto epidemií bude nakonec více a více.
Dnes nastupující infekce jsou varováním před tím,
co se přihodí v budoucnosti.
Musíme zajistit,
že na světě existuje technická spolupráce
s cílem zajistit,
že při výskytu takových epidemií jim porozumíme
a rychle poskytneme informace potřebné k jejich zvládnutí.
[Je to nejhorší za námi?]
To nemohu přesně předvídat.
Mohu říci jedině to, že všichni musíme být připravení
na nejhorší možný scénář.
A zároveň se naučit,
jak chránit sebe i jiné,
pokud nás tato epidemie zasáhne.
[Pro více informací viz Centrum pro kontrolu a prevenci nemocí
Světová zdravotnická organizace]