[A dia 27 de febrer de 2020,]
[s'han confirmat almenys 82.000 casos de coronavirus a tot el món]
[i 2.810 morts.]
[TED ha invitat el Dr. David Heyman per informar dels últims descobriments.]
[Què passa si t'infectes de coronavirus?]
Es tracta d'una malaltia lleu, com un refredat comú,
en la majoria de persones.
Però hi ha gent contagiada que pot tenir una malaltia més greu,
com els treballadors sanitaris.
En ells el contagi és molt perillós,
ja que l'atac és major que en la resta de persones
i, a la vegada, no tenen immunitat.
Així que, és probable que la població general
tingui una reacció molt més lleu al virus si s'infecta
de la que tindria un treballador sanitari,
ja que aquests poden patir infeccions més greus.
Així que, amb sort, el vostre contagi no seria tan greu.
Això vol dir que la gent gran i aquells amb comorbiditats
són els que verdaderament ens hem d'assegurar
que rebin assistència sanitària.
[Qui són les persones que haurien d'estar més preocupades?]
Doncs, serien les persones
que, en primer lloc, viuen en països en vies de desenvolupament
i que no tenen accés a un bon servei mèdic,
i que és probable que ni tan sols tinguin accés a un hospital
si hi hagués una epidèmia al seu país.
Aquestes persones tindrien un alt risc,
especialment la gent gran.
La gent gran de totes les poblacions està en risc.
però en especial aquells que no tenen accés a oxigen.
En països industrialitzats, és la gent més gran,
qui pateix comorbiditats, qui té diabetis
i altres malalties, són ells qui estan en risc.
La població general no sembla estar en gaire perill.
[Quines malalties preexistents fan que la gent tingui un major risc?]
En primer lloc,
una malaltia pulmonar com a comorbiditat.
En general, la gent gran és qui té un major risc,
en especial aquells que superen els 70 anys,
perquè els seus sistemes immunològics no són tan eficaços
com ho haurien estat abans
i, per tant, són més susceptibles a patir una infecció.
A més, en alguns casos a la Xina,
s'ha donat una coinfecció amb la grip
i, a la vegada, hi ha hagut algunes superinfeccions bacterianes
en les pneumònies que s'estant donant.
[On podem trobar informació actualitzada?]
El Centre per al Control i Prevenció de Malalties d'Atlanta està al dia
i ofereix actualitzacions amb regularitat al seu web.
Així com l'Organització Mundial de la Salut a Ginebra,
que coordina moltes de les activitats
que tenen lloc internacionament,
que també té un web amb actualitzacions diàries.
És responsabilitat nostra com individus rebre aquesta informació
per poder entendre-ho
i assegurar-nos de que podem contribuir a la nostra manera
en la prevenció d'una expansió major.
[Vostè va dirigir la resposta global de l'èpidemia de SARS del 2003]
[En què si assembla l'actual?]
El problema és igual en totes les noves infeccions.
I és que afecta als humans que mai abans no han estat en contacte amb el virus.
No tenen cap anticòs que els protegeixi
i no és clar si el seu sistema immunològic
pot suportar el virus o no.
Aquest és un virus que normalment es troba en ratpenats o altres animals,
i de cop ha afectat als humans.
I els humans simplement no tenim cap experiència amb aquest virus.
Però, a poc a poc, començem a aprendre'n moltes coses,
igual que va passar amb el SARS.
I és cert que hi ha un nombre més gran de morts
dels que hi va haver amb el SARS.
Però quan ho compares amb el nombre de persones contagiades,
n'hi ha moltíssimes més de les que va causar el SARS.
La proporció de mortalitat,
és a dir, la proproció de morts en comparació al nombre de casos
en el cas del SARS era un 10%.
Amb el coronavirus, COVID-19,
és del 2% o fins i tot menys.
Així que és un virus molt menys agressiu,
però segueix sent un virus que causa morts,
i això és el que no volem que passi en les poblacions.
[Hem actuat bé en els controls de fronteres, com els aeroports?]
És prou clar que els aeroports o qualsevol altre control en frontera terrestre
no poden evitar que una enfermetat passi.
Les persones en període d'incubació
poden creuar la frontera, poden entrar als països,
i llavors contagiar els altres quan cauen malalts.
Per tant, no és cap mesura de prevenció que a les fronteres
es prengui la temperatura per evitar que les infeccions entrin en un país.
Les fronteres són importants perquè es pot oferir a la gent que arriba
d'àrees que potser estàn en risc de poder haver tingut la infecció,
se'ls pot oferir informació,
ja sigui de manera escrita o verbalment,
sobre els símptomes i senyals d'aquest virus,
i també sobre el que haurien de fer en el cas que creguin que s'han contagiat.
[Quan es preveu que hi hagi una vacuna?]
Ara mateix està en desenvolupament,
hi ha molta recerca al darrere.
Aquesta recerca primer necessita que s'elabori la vacuna,
i després que s'estudïi la seva seguretat i efectivitat en animals,
als quals se'ls injecta el virus després de vacunar-los,
un cop fet això, s'estudiarà en humans.
Els estudis en animals encara no han començat,
però ho faran per algunes vacunes.
I es preveu que cap a finals d'aquest any,
o a principis del vinent,
podria haver-hi algunes vacunes candidates
a ser elegides per obtenir la llicència d'agències reguladores.
Així que almenys es tardarà un any a tenir una vacuna disponible
per ser utilitzada en diverses poblacions.
[Quines preguntes sobre l'epidèmia encara no han estat resoltes?]
Bé, sabem com es transmet,
però no sabem amb quina facilitat es transmet entre humans,
en comunitats o en espais oberts.
Per exemple, sabem que en un espai tancat,
com seria un creuer, s'estén molt fàcilment.
Necessitem entendre millor
com s'estendria un cop arriba a àrees més obertes
on la gent està exposada a altra gent que podria estar infectada.
[Com podríem millorar la resposta global?]
Un gran problema actual és que veiem les epidèmies
en països en vies de desenvolupament
com una cosa que hem d'anar a aturar.
Quan hi ha una epidèmia d'Ebola,
pensem: "què podem fer per aturar aquesta epidèmia en el país?"
No pensem: "com podem ajudar aquest país
a enfortir la seva capacitat de detecció i resposta davant infeccions?"
No hem invertit el suficient
en ajudar altres països a desenvolupar un sistema sòlid de salut pública.
El que hem fet ha estat invertir globalment en molts mecanismes
que poden ajudar a altres països
a moure's i anar a aturar epidèmies.
Però el que volem és veure un món on cada país
pugui aturar les seves propies epidèmies.
[Hi haurà més epidèmies emergents d'altres malalties en un futur?]
Som més de set mil milions de persones.
I com més persones hi ha al món,
més menjar es necessita,
hi ha una demanda d'una sèrie de coses,
i més junts vivim.
De fet, som un món urbà, on la gent viu en àrees urbanes.
A la vegada, criem més animals,
i aquests animals serveixen, a més, com aliment pels humans.
Així que el que trobem
és que la zona d'interacció entre tots dos és cada cop més i més propera.
I aquesta criança massiva d'animals
i l'increment massiu de poblacions humanes
que viuen juntes al mateix planeta
és un caldo de cultiu on hi poden haver epidèmies, i on n'hi han.
Amb el temps, hi haurà més i més epidèmies.
Avui en dia, una epidèmia emergent és només un avís
d'allò que passarà en un futur.
Ens hem d'assegurar de que hi hagi un conjunt especialitzat al món
que treballi conjuntament per assegurar-se de que entenem aquestes epidèmies
i que proporcioni ràpidament
la informació necessària per controlar-les.
[Ja ha passat el pitjor?]
No ho puc predir amb precisió.
L'únic que puc dir és que tothom ha d'estar preparat
pel pitjor dels casos.
I a la vegada, hem d'aprendre com podem protegir-nos
i com podem protegir als altres, si ens arriba a afectar aquesta epidèmia.
[Per més informació: Centres pel Control i Prevenció de Malalties
Organització Mundial de la Salut]