כאחד הגנגסטרים הכי ידועים לשמצה בהסטוריה,
אל קפונה שלט על אימפריה רחבה ורווחית של פשע מאורגן.
כשהוא נשפט לבסוף,
הדבר הכי חמור שאפשר היה להרשיעו בו היה העלמת מסים.
כמעט 100 מיליון דולר בשנה,
שזה 1.4 מיליארד דולר של היום,
שקפונה הרוויח מהימורים לא חוקיים,
ייצור משקאות לא חוקיים,
בתי בושת,
וסחיטה,
שימשו כראיות לפשעים שלו.
אבל אי אפשר היה למצוא את הכסף.
קפונה והשותפים שלו החביאו אותו דרך השקעות בעסקים שונים
שלא ניתן היה להוכיח את בעלותם הסופית,
כמו מכבסות בתשלום מזומן בלבד.
למעשה, המכבסות האלו הן חלק מהסיבה לשם של פעילות הזו:
הלבנת כספים.
הלבנת כספים הפכה להיות המונח לכל תהליך
שמנקה כסף שהושג בצורה בלתי חוקית ממקורות הפשע שלו.
מה שמאפשר להם להיות בשימוש בתוך הכלכלה החוקית.
אבל קפונה לא היה הראשון להלבין כסף.
למעשה, המנהג עתיק כמעט כמו הכסף עצמו.
סוחרים החביאו את העושר שלהם מאוספי המיסים,
ופיראטים רצו למכור את השלל שלהם בלי למשוך תשומת לב
לדרך בה השיגו אותו.
עם הופעתם של כסף וירטואלי,
בנקאות בארצות אחרות,
הרשת האפלה,
ושווקים גלובליים,
השיטות הפכו להרבה יותר מורכבות.
למרות ששיטות הלבנת כספים מודרניות מגוונות מאוד,
רובן חולקות שלושה שלבים בסיסיים:
השמה,
ריבוד,
ואינטגרציה.
השמה מתרחשת כשכסף שהושג בצורה לא חוקית מומר לנכסים
שנראים לגיטימים.
לעיתים קרובות זה נעשה על ידי הפקדת כספים לחשבונות בנק
שרשומים על שם חברות אנונימיות או מתווך מקצועי.
זה השלב בו הפושעים בד"כ הכי פגיעים לזיהוי,
כי הם מכניסים עושר אדיר למערכת הפיננסית
שנראה כאילו הגיע משום מקום.
השלב השני, ריבוד, כולל שימוש במספר רב של העברות
כדי להרחיק עוד את הכספים ממקורם.
זה יכול להיות בצורה של העברה בין חשבונות מרובים,
או רכישה של נכסים סחירים,
כמו מכוניות יקרות,
אמנות,
ונדל"ן.
הקזינו, שם סכומים גדולים של כסף מחליפים ידיים כל שניה,
הוא גם מקום פופולרי לריבוד.
מלבין כספים אולי יהפוך את מאזן ההימורים שלו לזמין
ברשת בתי קזינו במדינות אחרות,
או יעבוד עם עובדים כדי להשפיע על תוצאות משחקים.
השלב האחרון, אינטגרציה, מאפשר לכסף נקי להיכנס חזרה לכלכלה הרגילה
ולהועיל לפושע המקורי.
הם אולי ישקיעו אותו בעסקים חוקיים
ויטענו לתשלומים בעזרת קבלות מזוייפות,
או אפילו יתחילו צדקה מזוייפת,
וישימו את עצמם בועד המנהלים
עם משכורת מוגזמת.
הלבנת הכספים עצמה
לא הוכרה רשמית כפשע פדרלי בארצות הברית עד 1986.
לפני כן, הממשלה היתה צריכה לתבוע פשע קשור,
כמו התחמקות ממס.
מ-1986 והלאה, הם יכלו להחרים כסף רק בהוכחה
שהתרחשה הסתרה,
מה שהשפיע לטובה על תביעת פעולות פשע גדולות,
כמו סחר בסמים.
עם זאת, השינוי החוקי העלה דאגות
העוסקות בצנעת הפרט ומעקב ממשלתי.
היום, האו"ם,
הממשלות הלאומיות,
וגופים שונים ללא מטרות רווח
נלחמים בהלבנת כספים,
אך הנוהג ממשיך לשחק תפקיד עיקרי בפשע הגלובלי.
והמקרים הכי מפורסמים של הלבנת כספים
כללו לא רק אנשים פרטייים,
אלא מוסדות פיננסיים מרכזיים ופקידים ממשלתיים.
אף אחד לא בטוח מה סכום הכסף הכולל
שמולבן על בסיס שנתי,
אבל כמה ארגונים מעריכים שמדובר במאות מיליארדי דולרים.