"Tulburători ai păcii" Pr. Josiah Trenham
Bun găsit tuturor! Dumnezeu să vă binecuvânteze! Hristos a înviat!
Să aveți cu toții o Săptămână Luminată foarte binecuvântată!
Am o meditație pentru voi astăzi pe care am intitulat-o "Tulburători ai păcii".
Lăsați-mă să vă explic de unde am luat acest titlu.
Există o temă care este foarte clară în Săptămâna Mare,
mai ales în ultimele zile ale Săptămânii Mari - în Joia și Vinerea Mare.
Există o referire repetată, în special în canoanele slujbelor, la falșii păstori,
la preoții falși, mai ales din rândul evreilor, la momentul răstignirii
Mântuitorului nostru, care vorbeau în numele lui Dumnezeu,
dar îl slujeau de fapt pe Satana și nu pe adevăratul Dumnezeu.
Această temă, a falsei pastorații este, desigur, ceva foarte vechi
în textul scripturistic, și voi ajunge acolo într-o secundă.
M-am gândit la asta în timpul Săptămânii Luminate deoarece am recitit viața
Sfântului Antonie cel Mare, scrisă de Sf. Atanasie cel Mare, fiul său spiritual
și marele apărător al dumnezeirii Domnului nostru Iisus Hristos.
Sf. Atanasie amintește tuturor în cartea sa despre viața Sf. Antonie, cât de mult
Sf. Antonie, prin devotamentul său față de Dumnezeu, a tulburat pacea,
de fapt, pentru [a face] bine.
Atanasie, ca un adevărat discipol al Sfântului Antonie, și ca un adevărat
iubitor al lui Hristos, a fost criticat de către împăratul păgân Iulian.
Amintiți-vă că Iulian a fost creștin, el a fost de fapt tuns citeț al bisericii
și a căzut în apostazie.
S-a întors la o promovare zeloasă a idolatriei și a zeilor și a condus
Imperiul Roman din 361 d.Hr. până în 363 d.Hr. și este cunoscut pentru
alungarea Sf. Atanasie din Alexandria, numindu-l, citez: "un tulburător al păcii
și dușman al zeilor" și, într-adevăr, a fost.
A fost un tuburător al unei false păci, care nu era construită pe adevăr.
O pace falsă, care nu este construită pe adevăr, este o piedică, un obstacol
în calea mântuirii.
El a fost un mare perturbator al celor care voiau să propage răul.
În acest sens, a fi un perturbator al păcii înseamnă pur și simplu să fii un
ucenic creștincredincios , care îl urmează pe Domnul nostru Iisus Hristos,
care e, de fapt, cel mai mare tulburător al falsei păci, al morții - falsa pace
a acestei lumi, din câți au exist vreodată.
Iisus a luat hotărârea absolută de a nu face nicicum pace cu moartea.
Există un singur mod de a avea o pace adevărată și acela este să ucizi moartea,
ceea ce Mântuitorul a făcut în mod definitiv, iar calea noastră către pace
este și aceea de a ne alătura noi înșine lui Hristos, astfel încât El Însuși
să poată ucide moartea în noi și păcatul, care este rădăcina și cauza morții în noi.
Până ce păcatul și moartea nu vor fi ucise, pacea este improprie.
Procesul de creștere a păcii e un proces care se dezvoltă în viața creștină
pe măsură ce noi scăpăm din strânsoarea morții și asta este de fapt una dintre
temele centrale ale vieții Sf. Antonie.
Unul dintre cele mai importante lucruri pe care Sf. Atanasie cel Mare încearcă
să-l arate atât de clar este că dragostea creștină este calea de a deveni
din ce în ce mai mult ca Hristos și din ce în ce mai revigorat de viața Sa divină
și de unirea cu El și mai puțin în stăpânirea morții.
Dar trebuie să fim atenți, dragii mei, la pacea falsă.
Tema aceasta, mai ales a păstorilor care predică o pace falsă este veche.
Lăsați-mă să vă citesc câteva texte din marii profeți: Ieremia, Ezechiel, Isaia.
Ascultați asta (Ieremia 8: 10-11): "toți sunt lacomi de câștig"
(și se referă la păstori)
"toţi sunt lacomi de câștig... Şi leagă rana fiicei poporului Meu cu nepăsare,
zicând: 'Pace, pace!' şi pace nu este."
Unul dintre cele mai triste exemple de pastorație sunt
păstorii care încearcă mereu să-i facă pe oameni să se simtă mai bine,
fără să abordeze miezul problemei - de ce nu avem pace?
Ei vor să vindece o rană, dar fără pocăință profundă, fără să cheme
pe cineva la o viață în lumină, o viață trăită în adevăr.
Pacea urmează pocăinței, altfel ceea ce avem, potrivit profetului Ieremia,
este o vindecare superficială, o mântuire foarte superficială
nu ceva eliberator de sub dominația lui Satan și a tiraniei patimilor.
Pentru că păstorii au fost "lacomi de câștig" sau orice ar fi ceea ce doresc
(să fie populari, să aibă sprijin, oamenii să spună lucruri frumoase despre ei
sau să evite disconfortul de a trebui să spună adevărul, care, desigur, aduce
adesea o cruce teribilă) este o ispită.
Ascultă-l pe Ezechiel (Ezechiel 13:9-10): "Mâna Mea va fi împotriva acestor prooroci
care văd lucruri deşarte şi prevestesc minciuni; ... Pentru că duc poporul Meu
în rătăcire, spunând: Pace', atunci când nu e pace"
și din nou Isaia (Cap 57:21): "Cei fără de lege n-au pace."
Așa că, dragii mei, observați că nu putem cu adevărat mângâia pe nimeni,
Noi, păstorii sau orice credincios care încearcă să ajute pe cineva,
nu putem consola cu adevărat pe nimeni decât dacă spunem adevărul.
Minciunile și încercarea de a-i face pe oameni să se simtă mai bine,
când pur și simplu nu este posibil fără pocăință mai întâi, fără sinceritate,
fără expunere mai întâi, acestea nu au nici o valoare.
Așa că noi, care trăim în lumina Învierii lui Hristos, care suntem acum
pe partea cealaltă a morții, este foarte important pentru noi să spunem adevărul
și să trăim pentru a-i ajuta pe oameni să găsească o mântuire adevărată,
o pace adevărată care vine doar prin recunoașterea adevărului și
venind la Hristos, Biruitorul morții și al păcatului, Eliberatorul de necazuri.
Și atunci putem avea o pace adevărată, dar asta înseamnă ca în această viață
să fim copii ai Sf. Antonie cel Mare, copii ai Sfântului Atanasie cel Mare
și asta înseamnă să fim tulburători ai păcii.
Vă doresc tuturor o mare bucurie în această Săptămână Luminată!
Hristos a înviat!
Disponibil acum la PatristicNectar.org
Publicațiile "Nectar patristic" au plăcerea de a vă prezenta
o serie de cinci conferințe susținute de PS Irineu, Episcop de Londra
și al Europei Occidentale pentru Biserica Ortodoxă Rusă din afara Rusiei,
intitulată "ORIGINI: Creaționism, Evoluție & Teologie Ortodoxă a Creației".
Cunoscutul cercetător în patristică și respectat arhipăstor, episcopul Irineu
se străduiește în această serie să ajute credincioșii să abordeze teologia creației
din presupozițiile Bisericii în loc să o facă prin prisma evoluției și
a creaționismului.
Printr-o examinare intensivă a textelor fundamentale ale Genezei împreună
cu numeroase surse din Părinții Bisericii, episcopul Irineu ne permite să percepem
propriile priorități și accente teologie ale Bisericii, atunci când abordează
subiectul creației.
Pentru acestea și alte titluri disponibile, vă rugăm să vizitați
pagina noastră web la: PatristicNectar.org