Ako ne možete zamisliti život bez čokolade,
sretni ste što niste rođeni prije 16. stoljeća.
Do tada, čokolada je postojala samo u Mezoamerici
u poprilično drugačijem obliku od onoga kakvog danas znamo.
Još davne 1900. pr. Kr.,
ljudi iz te regije naučili su pripremati
zrna graha domaćeg stabla kakaoa.
Prema najranijim podacima, grah bi se samljeo
te pomiješao s palentom i čili papričicama
kako bi se stvorilo piće -
ne opuštajuća šalica vrućeg kakaoa,
već gorka, osnažujuća pjenasta mješavina.
Ako ste mislili da se danas previše uzbuđujemo oko čokolade,
nismo ni do koljena Mezoamerikancima.
Vjerovali su da je kakao božanska hrana
koju je ljudima darovao pernati bog-zmija,
Majama poznat kao Kukulkan
a Astecima kao Quetzalcoatl.
Asteci su koristili kakao grah kao valutu,
a čokoladu su pili na kraljevskim gozbama,
davali ih vojnicima kao nagradu za uspjeh u bitkama
i koristili ih u ritualima.
Prva transatlantički čokoladni susret dogodio se 1519.
kada je Hernán Cortés posjetio dvor Montezuma
u Tenochtitlanu.
Kako je zabilježio Cortésov poručnik,
kralj je naredio da se iznese 50 vrčeva pića i natoči u zlatne pehare.
Kada su se kolonisti vratili s pošiljkama čudnovatog novog graha,
zavodljive priče misionara o domorodačkim običajima
utjecali su na njegovu reputaciju kao afrodizijaka.
U početku je njegov gorak okus bio prikladan kao lijek za bolesti,
kao što je bol u trbuhu,
ali zaslađivanje medom, šećerom ili vanilijom
brzo je čokoladu učinilo popularnom delicijom na španjolskom dvoru.
Uskoro, nijedan aristokratski dom nije bio potpun bez čokolade.
Proizvodnja mondenog pića bila je kompliciran i dugotrajan proces
velikih razmjera.
To je uključivalo plantaže i rad uvezenih robova
na Karibima i otocima afričke obale.
Svijet čokolade će se 1828. zauvijek promijeniti
kada Coenraad van Houten iz Amsterdama uvede kakao prešu.
Van Houtenov izum će moći odvojiti prirodne masnoće kakaoa ili kakao maslac.
To ostavlja prah koji se mogao umiješati u pitku otopinu
ili ponovno pomiješati s kakao maslacem
kako bi se stvorila čvrsta čokolada kakvu danas poznajemo.
Nedugo poslije, švicarski čokoladar, imena Daniel Peter
u miks je dodao mlijeko u prahu,
stvarajući time mliječnu čokoladu.
Do 20. stoljeća, čokolada više nije bila elitni luksuz
već je postala slastica za širu javnost.
Zadovoljavanje masovne potražnje zahtijevalo je veći uzgoj kakaoa,
koji je mogao rasti samo uz ekvator.
Sada, umjesto da se afrički robovi brodovima šalju
na južnoameričke plantaže kakaoa,
sama proizvodnja kakaoa će se preseliti u zapadnu Afriku
gdje će od 2015. Obala bjelokosti proizvoditi dvije petine svjetskog kakaoa.
Ipak, s rastom industrije
bilo je strašnog zanemarivanja ljudskih prava.
Mnoge plantaže diljem zapadne Afrike,
koje su opskrbljivale zapadne tvrtke,
koriste ropstvo i dječji rad
uz procjenu da je time pogođeno više od 2 milijuna djece.
Ovo je kompleksni problem koji je ostao
usprkos trudu velikih tvrtki da se udruže s afričkim nacijama
da smanje prakse dječjeg i ugovornog rada.
Danas je čokolada prisutna u ritualima naše moderne kulture.
Zbog kolonijalne povezanosti s domorodačkim kulturama
i uz moć reklame,
čokolada zadržava auru nečega senzualnog,
dekadentnog
i zabranjenog.
Ipak, znajući više o fascinantnoj i često okrutnoj povijesti,
kao i o njenoj proizvodnji danas,
govori nam odakle potječu te asocijacije
i što skrivaju.
Dok odmotavate svoju sljedeću pločicu čokolade,
razmislite na trenutak kako nije sve u vezi čokolade tako slatko.