[Olafur Eliasson: Legyél a Saját Navigátorod]
A művészet néha képes megfogalmazni egy érzést a nevedben,
amit magaddal hordozol.
Ez lehet egy traumatikus dolog is,
vagy egy pozitív emlék.
Mindenki valami mást lát, mert a műalkotás azt a témát
hordozza magában, amit az alkotáshoz hozol.
Tudom, nem mindig ez a helyzet.
Néhányan azt hihetik, hogy a művészet világa elitista,
és nem túl jó hallgatóság,
és ez is egy nagyon jogos érv.
Nem csak a művészetnek, hanem a kultúrának is
az az erőssége, hogy képes befogadó lenni,
és lényegében az emberek érzelmi szükségleteit tükrözni.
Ez nem szándékos volt, de nagyon körkörös lett a kiállítás.
A kiállítás címe: "A Figyelő Dimenzió."
Mesterséges valóságok,
amelyek az optikai illúziókkal játszanak.
Ha bizonytalan vagy,
bármikor nyugodtan mögé nézhetsz a dolgoknak.
Az absztrakció lehetővé teszi, hogy magadtól jöjj rá.
És ezt nagylelkű dolognak tartom,
illetve szerintem bizalmat épít az emberben.
Amikor művészeti iskolába jártam,
felfedeztem az úgynevezett Fény és Tér Mozgalmat,
ami Kaliforniából indult.
["Második Találkozás" (1989), James Turrell]
James Turrell és Robert Irwin
vezettek be egy sor térbeli kísérletet,
amik szorosan a művészetet befogadó néző szerepének
felülvizsgálatára koncentráltak.
[Olafur Eliasson Stúdió, Berlin, Németország]
Számomra ennek a bizalomhoz volt köze,
hogy lehetőséget kaptam, hogy tényleges felelősségem legyen.
Valaki azt mondja: "Bízom benned,"
"megnézheted ezt, és kezdhetsz vele valamit,"
"és alkothatsz valamit, ami számodra értelmes."
Ez az egyik legnagyszerűbb dolog a művészetben.
Itt az idő,
és aztán a fény, igaz?
Tudod, 12 hónap.
Aztán itt van ez...
Az apám festő volt.
A hegyekbe kirándult, és én is vele tartottam.
Amíg festett, én felmásztam ide-oda,
és kis gátakat építettem a folyókban.
Ettől egy viszonylag laza, de nagyon is kézzel fogható kapcsolatom
alakult ki azokkal a fajta környezetekkel, amiket az izlandi táj kínált.
Az izlandi tájakban nincsenek fák,
sem autók, se tehenek.
Ezért egy kicsit olyan, mint a Holdat nézni.
Azon gondolkozol,
"Amire nézek, az egy órányi, egy napi, vagy egy heti távolságra van?
Amint elkezdesz sétálni, rájössz, "az a kő igazából nincs is olyan messze."
Arra bátorít, hogy a saját navigátorod legyél.
Ha aktív vagy, változni fog.
Ha passzív vagy, elérhetetlen lesz.
Mindenkinek megvan a kapcsolata a természeti jelenségekkel.
Nem kell szakembernek lenni, hogy véleményed legyen a szivárványról.