Planina koja razdvaja dva jezera.
Soba obmotana od poda do plafona svadbenim satenom.
Poklopac ogromne burmutice.
Ove naoko nepovezane slike nas vode u pohod na glavu ulješure
u romanu „Mobi Dik” Hermana Melvila.
Na površini,
knjiga pripoveda o osvetničkom lovu kapetana Ahaba na Mobi Dika,
belog kita koji mu je odgrizao nogu.
Međutim, iako u knjizi zatičemo gusare, tajfune, munjevite jurnjave
i džinovsku lignju,
ne očekujte konvencionalnu pomorsku avanturu.
Naprotiv, radi se o slojevitom istraživanju, ne samo intimnih detalja
iz brodskog života kitolovaca,
već i širokog raspona tema iz ljudske i prirodnjačke istorije,
naizmenično razigranih i tragičnih, duhovitih i od goruće važnosti.
Pripovedač koji nas vodi kroz ova istraživanja
je obični mornar po imenu Išmael.
Išmael započinje pripovedanje sopstvene priče
dok se priprema da pobegne od „memljivog i sipljivog novembra u njegovoj duši”
otiskujući se na more.
No, nakon što se sprijatelji sa pacifičkim ostrvljaninom Kvikvegom
i pridruži Ahabovoj posadi na brodu Pikvod,
Išmael postaje pre sveznajući vodič za čitaoca
negoli tradicionalni književni lik.
Dok je Ahab opsednut osvetom,
a Starbak, glavni član posade, pokušava da ga urazumi,
Išmael nas vodi na sopstveni pohod za smislom
kroz „čitav univerzum, ne izuzimajući ni njegova predgrađa.”
On pripoveda o najvećim životnim pitanjima uvećavajući ih do najsitnijih detalja.
Poput svog pripovedača, Melvil je bio neumorna i znatiželjna priroda
koja je stekla netradicionalno obrazovanje radeći kao mornar
u nizu iscrpljujućih putovanja širom sveta u svojoj mladosti.
Objavio je „Mobi Dika” 1851. godine
kada je lov na kitove u Sjedinjenim Državama bio na vrhuncu.
Nantaket, odakle Pikvod isplovljava,
bio je epicentar ove unosne i krvave globalne industrije
koja je desetkovala svetsku populaciju kitova.
Neuobičajeno za svoje vreme,
ali Melivil ne prikriva ružnu stranu ove industrije,
on čak u jednom trenutku uzima tačku gledišta kita,
kada razmatra kako zastrašujuće mora da izgledaju ogromne senke brodova
bićima koja plivaju ispod površine.
Piščevo neposredno iskustvo sa kitolovom je očigledno
iznova i iznova u Išmaelovim živopisnim slikama.
U jednom poglavlju koža kitovog penisa
postaje zaštitna odeća za članove posade.
Poglavlja neobećavajućeg naslova poput „Bunar i kablovi”
postaju jedna od najizdašnijih poglavlja romana
dok Išmael poredi beg iz glave ulješure sa akušerstvom,
što dovodi do osvrta na Platonovo učenje.
Zamršeni tragovi kitova izazivaju pronicljiva zapažanja
o „trajnim opasnostima” u koje su zapetljani svi smrtnici.
On se oslanja na razne ogranke znanja poput zoologije, gastronomije, prava,
ekonomije, mitologije i učenja koja sežu od religijskih do kulturnih tradicija.
Knjiga, pored tema, eksperimentiše i sa raznim stilovima pisanja.
U jednom monologu, Ahab izaziva Mobi Dika u šekspirovskom stilu:
„U susret ti hrlim, svezatorni stvore, koji sve uništavaš, ali ne pobeđuješ;
do poslednjeg daha ukoštac s tobom se hvatam; iz srca pakla udaram na te;
u svesilnoj mržnji svoj poslednji dah hučem u tebe.”
Jedno poglavlje je napisano kao dramski tekst,
gde članovi Pikvodove multietničke posade doprinose pojedinačno i horski.
Afrički i španski mornari razmenjuju uvrede
dok tahićanski moreplovac čezne za domom;
kineski i portuglaski članovi posade pozivaju na ples,
a jedan mladić predviđa katastrofu.
U jednom poglavlju,
Išmael u epskom stilu peva o ceđenju kitovog ulja,
dok se brod klati i plovi na ponoćnom moru,
a burad tutnje poput odrona stena.
U ovako opsežnoj knjizi, ima za svakog po nešto.
Čitaoci su otkrili religijske i političke alegorije,
egzistencijalna propitivanja, društvenu satiru, ekonomsku analizu
kao i prikaz američkog imperijalizma,
industrijske odnose i rasne konflikte.
Dok Išmael juri za smislom, a Ahab juri za belim kitom,
knjiga istražuje suprotstavljene sile optimizma i neizvesnosti,
znatiželje i straha koji karakterišu ljudsko postojanje
bez obzira na to za čim jurili.
Kroz brojne stranice „Mobi Dika”
Melvil poziva svoje čitaoce da se vinu u nepoznato
i da mu se pridruže u lovu na „nedokučivu sablazan života”.