În fiecare clipă, trilioane de celule călătoresc prin vasele tale de sânge,
câteodată traversând corpul în doar un minut.
Fiecare dintre aceste celule își are originea adânc în oasele tale.
Oasele par să fie solide ca piatra, dar sunt de fapt poroase în interior.
Vase sagvine mici și mari intră prin aceste orificii.
Și în interiorul majorității oaselor mari din scheletul tău este un miez gol
umplut cu măduvă osoasă moale.
Măduva conține grăsime și alte țesuturi de susținere,
dar elementele cele mai importante sunt celulele stem sangvine.
Celulele stem se multiplică constant
și se pot dezvolta în celule roșii,
celule albe și trombocite,
și adaugă în circulație câteva sute de miliarde
de celule sangvine noi în fiecare zi.
Aceste celule noi intră în circulație
prin găurile din micile capilare ale măduvei.
Prin intermediul capilarelor,
ajung la vasele de sânge mai mari și ies din os.
Dacă există o problemă cu sângele tău,
sunt mari șanse să fie din cauza măduvei osoase.
Cancerul de sânge adeseori apare din cauza mutațiilor genetice ale celulelor stem.
Celulele stem nu sunt cancerigene,
dar aceste mutații pot interfera în procesul de diferențiere,
rezultând o celulă malignă.
Pentru pacienți cu tipuri de cancer avansat precum leucemia sau limfomul,
cea mai bună șansă de vindecare e adeseori un transplant de măduvă osoasă,
care înlocuiește măduva osoasă a pacientului cu cea a donatorului.
Iată cum funcționează.
În primul rând, celulele stem sunt extrase de la donator.
Cel mai frecvent,
celulele stem sunt filtrate din circulația donatorului
prin trecerea sângelui printr-un aparat
care îl separă pe componente.
În alte cazuri, măduva e extrasă direct
cu ajutorul unui ac din osul iliac, aflat în șold.
Între timp, beneficiarul se pregătește pentru transplant.
Doze mari de chimioterapie sau radiații omoară măduva existentă a pacientului,
distrugând atât celulele maligne cât și celulele stem.
Asta slăbește și sistemul imunitar,
fiind mai puțin probabil ca acesta să atace celulele transplantate.
Apoi celulele donatorului sunt introduse în corpul pacientului printr-un cateter.
Inițial ele circulă prin sistemul periferic al beneficiarului,
dar moleculele de pe celulele stem, numite chemokine, acționează ca emițătoare
și le transportă repede înapoi la măduvă.
Pe parcursul câtorva săptămâni
încep să se înmulțească și să producă celule noi sănătoase.
Doar o mică populație de celule stem
poate regenera un corp întreg cu măduvă sănătoasă.
Un transplant de măduvă osoasă poate produce
activitate grefă contra tumoare,
când noile celule imune generate de măduva transplantată
distrug celulele cancerigene pe care sistemul imunitar inițial nu a putut.
Acest fenomen poate ajuta la eradicarea tipurilor refractare de cancer.
Dar transplantul de măduvă osoasă poate avea și riscuri,
printre care boala grefă contra gazdă.
Aceasta apare când sistemul imunitar generat de celulele donatorului
atacă organele pacientului.
Această condiție ce amenință viața apare la 30-50% dintre pacienții
care primesc celule stem de la altcineva decât un geamăn identic,
mai ales când celulele stem sunt recoltate
din sânge și nu din măduva osoasă.
Pacienți vor lua medicamente imunosupresive
sau anumite celule vor trebui eliminate din monstra donatorului
pentru a reduce riscul bolii grefă contra gazdă.
Chiar și dacă un pacient evită boala grefă contra gazdă,
sistemul lor imunitar poate refuza celulele donatorului.
De aceea e important ca donatorul să fie cât mai compatibil.
Regiuni cheie din codul genetic stabilesc cum identifică sistemul imunitar
celulele străine.
Dacă aceste regiuni sunt similare atât la donator cât și la beneficiar,
sistemul imunitar al beneficiarului e mai predispus să accepte celulele.
Pentru că aceste gene sunt moștenite,
cei mai potriviți donatori sunt de obicei frații.
Dar mulți pacienți care au nevoie de un transplant de măduvă osoasă
nu au un membru al familiei potrivit.
Acești pacienți apelează la registrele de donatori voluntari
care sunt dispuși să ofere măduva lor osoasă.
Tot de ce e nevoie ca să fii înregistrat e o monstră de salivă
pentru a testa compatibilitatea genetică.
Și în cele mai multe cazuri, donarea în sine
nu e mai complicată decât donarea de sânge.
E un mod prin care salvezi viața cuiva
folosind o resursă complet regenerabilă.