в криза сме с пластмасата
Но кой е отговорен за тази бъркотия? И как да я поправим?
Нека ви подхвърля някои факти.
повече от половината пластмаса създавана някога е произведена това дестилетие.
и само около 9% от всичко е рециклирано
но преди да обвините мързеливия съсед
за този ужасен процент
нека да се върнем назад
и да видим как се стигна до тук.
И за да отговорим на това
Трябва да се върнем назад, чак до началото
Не, не, не... не толокова назад.
Да, така е добре.
това са нефтни кладенци
където много от пластмасовата (БИИП)
която е разпиляна наоколо започва.
през това десетилетие,
Правителства са раздали милиарди долари в данъчни субсидии
и са загърбили екологичните правила,
насърчавайки производство на петрол и природен газ.
Това създаде много на нови евтини нефт и газ
които компании като Dow и Exxon превръщат в пластмаса.
С други думи, много евтини нефт и газ означават много евтина пластмаса.
Всъщност, пластмасата е най-бързо нарастващият източник на парникови газове
като СО2 и метан.
Компании за потребителски стоки
тогава превръщат тази евтина пластмаса в опаковки или продукти
които често се използват само веднъж и после не могат или не биват рециклирани.
И без никакви закони
пред които да се отговаря за създаваните пластмасовите отпадъци,
можете ли да познаете кой плаща за всичкия този боклук?
Точно така, ние. Данъкоплатците!
Компании които правят и използват еднократни пластмаси
искат да повярвате, че рециклирането ще се погрижи за всичко.
Но се оказва, че често е по-скъпо да рециклирате нещо
отколкото просто да се създаде нова пластмаса.
Някои градове и селища
дори обмислят да отхвърлят своите програми за рециклиране като цяло.
Да вземем например Мейн.
Мейнци искат да постъпят правилно,
но продуктите продължават да бъдат опаковани по лоши начини
и градове не знаят какво да правят с тях
когато стигнат до сметището.
Вижте, когато хората създаващи пластмасови опаковки
не отговарят за управлението и плащането за своите отпадъци се случват лоши неща.
Ама много лоши.
Ето защо мнозина започват да преосмислят опаковането и как се обработват отпадъци.
Един начин да се случи това
е чрез система, наречена разширена отговорност на производителя(EPR).
Може и да го наречете "замърсителя плаща" или "страхотна идея".
EPR за опаковане поставя компаниите в трудна ситуация,
правейки ги отговорни за нещата, които ни продават.
Като да плащат повече за нерециклируеми материали.
Докато САЩ не изискват производители да подпомагат управлението на отпадъците си,
много други места го правят,
включително редица канадски провинции и всички държави в ЕС.
Някои от тези закони са в сила от 30 години
и много от тези места сега получават процент на рециклиране до 80%.
И още по-добре,
Когато компаниите отговарят за своите отпадъци се случва реалната магия.
Те осъзнават, че всъщност е по-евтино да намалят опаковките си,
вместо да платят за почистването им
Това е красотата на предаването на отговорността на реалните замърсители.
Може да намали пластмасовите отпадъци,
да подобри рециклирането чрез по-чист поток от отпадъци,
и, о, да,
да се справи с нещото наречено промяна на климата.
Заедно с други начини за намаляване на ненужните пластмаси,
като забрани за торбички и дунапрен,
Извършване на рециклиране чрез EPR на опаковки
е от каквото се нуждае светът.
Какво е вашето мнение за EPR? Кажете ни в коментарите.
благодаря че гледахте.
Ако ви харесва това видео, Моля, харесайте и се абонирайте.