Т. Морган Диксън: Искам да ви разкажа за най-силната жена,
за която никога не сте чували.
Това е Септима Кларк.
Запомнете името й: Септима Кларк.
Доктор Кинг я нарича
"архитектът на движението за граждански права на чернокожите"
защото тя създава нещо наречено Граждански училища.
И в тези училища тя учи обикновени жени на практически умения,
за да се върнат обратно в общностите си и да научат хората да четат.
Защото, ако могат да четат,
те могат да гласуват.
Е, тези жени научават тези организационни умения,
и стават едни от най-легендарните активисти за гражданските права
виждани някога от тази държава.
Жени като Даян Наш.
Може да я знаете.
Тя организира целият поход от Селма до Монтгомъри.
Тя е съучредител на Координационният комитет на студентите по ненасилственост,
те интегрираха бюфети за обяд,
и те създадоха Freedom Rides.
Или може би помните Фани Лу Хамер,
която седеше на пода на Националната демократическа конвенция
и разказваше как е бита в затвора
докато регистрираше хора да гласуват в Мисисипи.
И най-известният й ученик,
Роза Паркс.
Тя казва, че Септима Кларк е тази, която я научава
на мирния акт на съпротива.
И когато тя седна,
тя вдъхнови една нация да се надигне.
Това бяха само три от нейните 10 000 ученици.
Тези жени стояха на предните редове на промяната,
и по този начин,
те научиха хората как да четат в нейния модел за гражданско училище
и даде възможност на 700 000 нови избиратели.
И това не е всичко.
Тя създаде нова култура на социален активизъм.
Пийт Сигер каза, че Септима Кларк е тази която сменя текста на
старата евангелска песен
и създава химна, който всички знаем:
"We Shall Overcome" (Преодоляваме).
Ванеса Гарисън: Сега, мнозина от вас може да ни познават.
Ние сме съучредителите на GirlTrek,
най-голямата здравна организация за чернокожи жени в Америка.
Нашата мисия е проста:
помолете чернокожи жени,
80% от които надвишават здравословното телесно тегло,
да излязат пред входната си врата всеки ден,
за да създадат животоспасяващ навик на ходене;
и по този начин, да възбудим радикално движение
чрез което черните жени да преобрърнат опустошителните въздействия
на хроничното заболяване,
да възстановят улиците на своите квартали,
да създадат нова здравна култура за своите семейства
и да застанат на първа линия за справедливост.
Днес, в цяла Америка,
над 100 000 черни жени носят тази синя тениска на GirlTrek
докато се придвижват през общностите си -
една героична сила.
Ние вървим по стъпките на Септима Кларк.
Тя ни даде план за постигане на промяна.
Първо, да имаме смела идея,
по-голяма от удобното за всеки.
Второ: да се вкореним в културните традиции на вашата общност
и да се облегнем значително на миналото.
Трето: да го назовем--
това единствено нещо, за което всеки е готов да работи усилено;
абсурдно проста цел, която е не само в полза на индивида,
но и на селото около него.
И последно:
никога да не молим за разрешение да спасиш собствения си живот.
Наше основно право като човешки същества е
да разрешаваме собствените си проблеми.
Т.М.Д.: Така че за всички жени събрани там във всекидневните си,
подкрепящи ни, държащи се като луди в социалните медии в момента -
виждаме ви.
(Смях)
Виждаме ви всеки ден. Обичаме ви.
Вие не сте сами,
и по-голямата ни задача започва сега.
В.Г.: На този етап, вие разполагате с нас -
вашето ръководство;
одитирайки замъглените улици в Детройт;
работещи с болници и здравеопазни системи в Харлем;
молещи се за улиците на Сакраменто, Шарлот, Бруклин, Флинт
и всяка общност, преживяла травма;
променяйки трафика, за да направим улиците по-безопасни;
и най-важното,
заставайки като пример за подражание.
И всичко започна с вашето обещание да започнете да ходите,
вашето съгласие да организирате приятелите и семействата си
и вашата вяра в нашата по-обширна мисия.
Т.М.Д.: За мен е важно всеки в тази стая за разбере
точно как се случват промените в GirlTrek.
Един добре обучен организатор има властта да промени поведението
на 100 от приятелите си.
Знаем, че това е така,
защото 1000-та жени, взривяващи социалните медии в момента
вече са вдъхновили над 100 000 жени да вървят.
(Аплодисменти)
Но това не е достатъчно.
И така нашата цел е да се създаде критично мнозинство.
И за да го постигнем,
ние имаме смел план да разширим намесата си.
Хиляда организатори не са достатъчно.
GirlTrek ще създаде следващото Гражданско училище.
И по този начин ще тренираме 10 000 фронтови здравни активисти
и ще ги разпределим в най-нуждаещите се общности в Америка.
Защото когато го направим, ще прекъснем болестта;
ще създадем нова здравна култура.
И това, което ще направим, е да създадем система за подкрепа
за един милион черни жени да вървят, за да спасят живота си.
(Аплодисменти)
Нашето обучение е несравнимо.
Просто искам да си представите.
Това е като възраждане, подобно на фестивал,
за разлика от обученията на движението граждански права на чернокожите.
И ще достигнем навсякъде из цялата страна.
Това е най-голямото съобщение за тази седмица:
Ванеса, аз и екип от опитни учители,
като всичко ще кулминира през следващата година,
на свещена земя,
в Селма, Алабама,
ще създадем нова годишна традиция, която ние наричаме "Лятото на Селма".
В.Г.: Лятото на Селма ще бъде ежегодно поклонение
което ще включва поход -
54 мили,
на свещения път от Селма до Монтгомъри.
Също така ще включва строго обучение.
Представете си го,
как жени идват да учат стратегии за организация и вербуване,
да учат науката зад тренировките,
да ходят на класове за хранене,
да се учат да разказват истории,
за да станат сертифицирани лидери в природата
и адвокати на общността си.
Т.М.Д.: Това ще бъде безпрецедентно.
Това ще бъде момент във времето като културна институция,
и в действителност,
това ще бъде Уудсток-ът на изцелението на черни момичета.
(Смях)
(Аплодисменти)
В.Г.: И необходимостта-
е по-спешна от всякога.
Ние губим най-големите ресурси на общностите си.
Черни жени умират на открито.
И не само че никой не говори за това,
но и отказваме да признаем,
че източникът на тази криза се корени в същата несправедливост,
която първо задвижи движението за граждански права на чернокожите.
На 30 Декмври 2017,
Ерика Гарнър,
дъщерята на Ерик Гарнър
чернокож мъж, който умря на улиците в Ню Йорк
от задушаване от полицай,
почина от инфаркт.
Ерика бе едва на 27 години,
майка на две деца.
Тя щеше да бъде една от 137-те черни жени за този ден -
повече от 50 000 през последната година -
умрели от проблеми свързани със сърцето,
като много от сърцата им са повредени от травма.
Въздействието на стреса върху чернокожите жени,
които всеки ден изпращат през вратата своите деца и съпрузи,
несигурни дали ще се върнат живи у дома;
които работят за 63 цента на всеки долар, платен на бял мъж;
които живеят в общности с разпадаща се инфраструктура
без достъп към пресни плодове или зеленчуци;
с малко или никакви пешаходни или зелени пространства -
въздействието на това неравенство убива черните жени
на по-високи и по-бързи темпове от всяка друга група в страната.
Но това е на път да се промени.
То трябва.
Т.М.Д.: Нека ви разкажа една история.
Преди около три седмици -
много от вас може да са гледали -
Ванеса, аз и екип от 10 жени извървяхме 100 мили
върху самата Подземна железница.
Направихме го за пет дена -
пет дълги и красиви дни.
И светът гледаше.
Три милиона души гледаха на живо.
Някои от вас тук, инфлуенсърите, споделиха историята.
Urban Radio го разпространи из страната.
В.Г.: Дори каналът E! News прекъсна история за Кардашян -
което, ако ни попитате, е малка справедливост -
(Смях)
за да съобщи, че GirlTrek безопасно е завършил похода от 100 мили.
(Аплодисменти)
Т.М.Д.: Хората ни подкрепяха.
И ни подкрепяха, защото в това време на объркване и съревнование,
това пътуване ни позволи да се замислим какво означава да бъдеш американец.
Докато вървяхме видяхме Америка лично и отблизо
Вървяхме през исторически градове,
през гъста гора,
през стари плантации.
И един ден,
влязохме в бензиностанция, която също беше и кафене,
и беше пълно с мъже.
Те бяха облечени в камуфлаж и носеха ловни припаси.
А отпред бяха пикапите им, и единият имаше флаг на Конфедерацията.
И така напуснахме предприятието.
И докато вървяхме през една тясна пътна лента,
няколко от пикапите измръжаха толкова близо до нас,
и от ауспухът им излизаше призракът на насилие на тълпата.
Беше изнервящо.
Но тогава се случи нещо.
Точно на границата между Мериленд и Делауеър,
видяхме мъж, който стоеше до пикапа си.
Вратата на каросерията беше спусната.
Той имаше кафяво яке.
Той стоеше там неловко.
Първите две момичета от нашата група, Джуел и Сандрия,
се върнаха, защото той изглеждаше подозрително.
(Смях)
Но по-голямата група спряхме, за да му дадем шанс.
И той се приближи до нас и каза:
"Здравейте, казвам се Джейк Грийн.
Чух ви по Християнското радио тази сутрин
и Бог ми каза да ви донеса запаси."
Той ни донесе вода,
той ни донесе мюсли,
и той ни донесе салфетки.
И се нуждаехме от хартия, защото току-що минахме през североизточения циклон;
беше 29 градуса, имаше суграшица по лицата ни.
Маратонките и чорапите ни бяха замръзнали, мокри и отново замръзнали.
Нуждаехме се от салфетките повече отколкото той можеше да разбере.
Така че в онзи ден, в онзи момент,
Джейк Грийн със сигурност поднови вярата ми в Бог,
но той поднови и вярата ми в човечеството.
Трябва да направим избор.
В Америка, можем да паднем още по-дълбоко в тъмнината на раздора, или не.
И аз съм тук, за да ви кажа
че жените от GirlTrek вървят по улиците
със светлина, която не може да бъде изгасена.
В.Г.: Те също така ходят по улиците с мисия
толкова ясна и мощна както жените, които маршируваха в Монтгомъри:
болестта спира тук,
травмата спира тук.
И с вашата подкрепа
и по стъпките на нашите предци,
тези 10 000 ново обучени активисти ще започнат най-голямата здравна революция
някога виждана от тази страна.
И те ще се върнат в своите общности
и ще са пример за най-доброто от човешкото процъфтяване.
И ние --
всички ще празнуваме.
Защото както Джейк Грийн разбра,
нашите съдби се преплитат.
Септима Кларк веднъж каза:
"Въздухът най-накрая стигна до място, където да можем да го дишаме заедно."
И все пак,
преследващите последни думи на Ерик Гарнър бяха: "Не мога да дишам."
И дъщеря му Ерика, която почина на 27 години,
все още търсеща справедливост.
Така че ние -
ще продължим работата на Септима
докато думите й станат реалност,
докато черните жени вече не умират,
докато всички ние дишаме въздуха заедно.
Благодарим ви.
(Аплодисменти)