Leta 1905 sta psihologa Alfred Binet in Théodore Simon
zasnovala test, namenjen otrokom z učnimi težavami, v Franciji.
Da bi odkrila, kateri izmed otrok so potrebovali individualizirano pomoč,
sta ustvarila metodo, ki je podlaga za IQ test.
Že v poznih letih 19. stoletja so znanstveniki menili,
da kognitivne sposobnosti, kot so jezikovna razprava,
delovni spomin in vizualno-prostorske sposobnosti,
kažejo na splošno inteligenco oziroma faktor "g".
Simon in Binet sta zasnovala več testov za merjenje vsake izmed teh sposobnosti,
in združila rezultate v en sam končni izid.
Vprašanja so bila prilagojena vsaki starostni skupini,
rezultat posameznika pa relativen, glede na rezultate njegovih vrstnikov.
Deljenje posameznikovega rezulata z njegovimi leti, pomnoženo s 100,
nam da inteligenčni kvocient ali IQ.
Danes IQ=100 prestavlja povprečje vzorčne populacije,
pri čemer je rezultat 68 % populacije znotraj 15 točk odstopanja od 100.
Simon in Binet sta menila, da sposobnosti, ki ju njun test meri,
odsevajo splošno inteligenco.
Vendar tako takrat kot tudi danes
ni enotne potrjene definicije splošne inteligence.
In to je omogočilo odprt dostop za koriščenje testa
za podporo njihovih lastnih predsodkov o inteligenci.
Kar se je začelo s prepoznavanjem otrok, ki so potrebovali učno pomoč,
je kmalu postal način razvrščanja ljudi na drugačen način,
pogosto na podlagi globoko zgrešenih ideologij.
Ena izmed prvih množičnih implementacij je bila v ZDA,
med 1. svetovno vojno, ko je vojska uporabila IQ test
za razvščanje in pregled novincev za usposabljanje uslužbencev.
Takrat je veliko ljudi verjelo v nauke evgenike,
idejo, da lahko zaželene in nezaželene genetske značilnosti
pri ljudeh nadzorujemo s selektivnim razmnoževanjem.
Pri takšnem razmišljanju je veliko pomislekov,
med njimi tudi prepričanje, da je inteligenca ne le vnaprej določena
in podedovana, temveč tudi povezana z raso.
Pod vplivom evgenike
so znanstveniki uporabili rezultate vojaške iniciative
za deljenje zmotnih trditev, da so določene rasne skupine
intelektualno superiorne drugim.
Brez da bi upoštevali dejstvo, da so mnogi testirani novinci
novi imigranti v Združenih državah Amerike,
ki nimajo formalne izobrazbe ali niso bili izpostavljeni angleškemu jeziku,
so vzpostavili zmotno inteligenčno hierarhijo etničnih skupin.
Presek evgenike in testiranja IQ je vplivalo ne le na znanost,
temveč tudi na notranjo politiko.
Leta 1924 je zvezna država Virginia implementirala program,
ki je dovoljeval prisilno sterilizacijo ljudi z nizkimi rezultati IQ -
odločitev, ki jo je podprlo tudi Ustavno sodišče Združenih držav Amerike.
V nacistični Nemčiji je vlada dovolila umor otrok,
glede na njihov nizki IQ.
Po holokavstu in gibanju za človekove pravice,
so začeli diskriminatorne rabe IQ testov
izpodbijati, tako iz vidika moralne kot tudi znanstvene podlage.
Znastveniki so začeli zbirati dokaze o vplivih okolja na posameznikov IQ.
Na primer, ker so bili IQ testi uporabljeni periodično skozi 20. stoletje,
so imele nove generacije na starih testih dosledno višje rezultate
kot vsaka prejšnja generacija.
Ta fenomen, poznan kot Flynnov učinek,
se je odvil prehitro, da bi nanj lahko vplivale podedovane evolucijske lastnosti.
Resničen razlog je bil tako najverjetneje v okolju -
boljša izobrazba, zdravstveni sistem in prehranjevalne navade.
V sredini 20. stoletja
so psihologi z IQ testi
poskušali umeriti tudi druge lastnosti, razen splošne inteligence,
na primer šizofrenijo, depresijo in druga psihiatrična stanja.
Te diagnoze so delno slonele na kliničnem mnenju ocenjevalcev,
ob uporabi podtestov za določanje IQ-ja -
kar so kasnejše študije pokazale, ne prinaša klinično uporabnih rezulatov.
Danes, IQ testi uporabljajo mnogo podobnih osnovnih elementov in tipov vprašanj
kot zgodnji testi,
imamo pa boljše tehnike prepoznavanja potencialnih predsodkov v testih.
Ne uporabljamo jih več za diagnosticiranje psihiatričnih stanj.
Je pa podobno problematična praksa uporabe rezultatov podtestov,
ki se včasih uporablja za diagnosticiranje učnih težav,
kljub opozorilom mnogih strokovnjakov.
Psihologi po svetu še vedno uporabljajo IQ teste
za identifikacijo intelektualnih motenj,
rezultati pa se uporabljajo za določanje
zadostne podpore izobraževanju, usposabljanje za delo in bivanje v domu.
IQ teste so izrabljali, da bi upravičili grozljive politične odločitve
in ideologije, brez vsakršne znanstvene podlage.
To še ne pomeni, da je sam test neučinkovit -
v bistvu dobro meri sposobnosti utemeljevanja in reševanja problemov,
kar je tudi njegov namen.
Vendar to ni enako kot merjenje človekovega potenciala.
Čeprav je s testiranjem IQ povezanih mnogo političnih, zgodovinskih,
znanstvenih in kulturnih zapletov,
se vedno več znanstvenikov v tej točki strinja
in zavrača mnenje, da lahko posameznika kategoriziramo
na podlagi enega samega številskega rezultata.