אני הולך לעזוב אתכם עם הסיפור הקטן הזה
זה על יצירה מוזיקלית
זו יצירה מוזיקלית מאוד פופולארית
אני בטוח שכולכם מכירים אותה,
אבל אני אשיר לכם את המנגינה עכשיו,
בה דהדה דה דהדהדה
דהדהדהדהדהדהדה דהדהדהדה
כן, הקנון של פַּכֵלְבֵּלְ ברֵה
זה היה להיט גדול בעולם הקלאסי
ואני יודע את זה בגלל שאני גיק.
אני יודע מה אתם חושבים, אתם כזה, רוב
אתה לא יכול להיות גיק, אתה מנגן בגיטרה.
אתה כל כך מגניב.
אוקיי אתם לא חשבתם את זה, אבל אני כן.
טוב, אני לא תמיד הייתי כזה קול
בגלל שלא תמיד ניגנתי בגיטרה.
אני התחלתי עם הצ'לו.
כן, הצ'לו הוא כלי יפהפה.
זה מגניב להיות מבוגר שמנגן בצ'לו,
להיות ילד שניגן בצ'לו היה חרא.
בגלל שאי אפשר להיות קול כשהכלי שלך יותר גדול ממך
כשאתה הולך לבית הספר עם צ'לו אתה כמו איילה פצועה בסוואנה.
הבריונים מריחים אותך מקילומטרים.
"או, אני לא יודע מה הדבר הזה, אבל אני יודע שאני הולך לשבור את זה."
אבל עמדתי בכל ההתעללות בגלל שאהבתי את המוזיקה שניגנו.
אהבתי כל מה שניגנו בתזמורת...
חוץ מזה.
אני שונא את הקנון של פַּכֵלְבֵּלְ ברֵה עם רגש
אני שונא אותו כל כך בגלל שתפקיד הצ'לו הוא תפקיד הצ'לו הכי גרוע
שנכתב אי פעם בכל ההסטוריה של תפקידי הצ'לו,
זה שמונה שמיניות שחזרנו עליהן שוב ושוב, וזה הולך ככה:
רה
לה
סי
פה דיאז
סול
רה
סול
לה
וזה כל מה שנתנו לנו לנגן.
אנחנו חזרנו על שמונת התווים האלה 54 פעמים.
אני ספרתי.
בגלל שלא היה לי שום דבר אחר לעשות.
אני הייתייושב ומקשיב לכינורות הראשונים מקבלים מנגינות יפיפיות
לויולות מקבלות מנגינות יפיפיות
לכינורות השניים מקבלים מנגינות יפיפיות
מה שפשוט לא צריך לקרות
והצ'לו, אנחנו נתקענו עם שמונה תווים מחורבנים ומסריחים.
ואני התחלתי לתהות למה. למה שפכלבל יעשה את זה לנו? כלי כל כך יפה.