[Трентън Дойл Хенкок: "The Former and the Ladder or Ascension and a Chinchin"]
Това е много малък пример
за това как изглежда пода в студиото ми.
Просто буквално грабнах няколко неща
и си помислих, че би било хубаво да им придам контекст
чрез произведения, които са горе на стената.
Само в моето студио като цяло, аз не използват изтривалка.
Все едно оставям материал да се натрупа
и аз искам да видите историята на всичко.
Така че концепцията за заличаване се случва само с нож.
Например, използвам нож за да вдъхна нов живот на материалите
или, да за да променя живота им.
Радвам се, че това е останало непокътнато.
Това е буквата "Е"
Това е вътрешността на картината "Създател и Стълби" живопис.
Това беше в областта на панталоните му.
Мисля, че това е от това от The-то.
Предполагам, че може да съм бил малко безразсъден
за да го изрежа
но част от мен се противеше, "Не"
"Ако го отрежеш така, че да запази своята цялост,
след това могеж да го използваш отново в някаква друга работа."
Често излизам за да събирам различни текстури и материали
за да предотвратя нещата от застояване или наследственост.
Например, тази творба има около петнадесет години колажен материал в себе си.
Така че, това е вид на шега за мен да отида и да кажа,
"О, това е от бакалавъра."
"О, аз помня, че работих над това по време на магистратурата си."
"Това е една от първите Купчини, които направих,
която реших да разфасовам и добавя тук."
Така че това е като малка капсула на времето, която се развива,
и предизвикателството беще да я организирам по такъв начин
че да не е съкрушителна--
Просто почувствах как тя се развиваше
по естествен начин.
И историята, коят разказва е за освобождовоне, може би, от окови
и свобода от нещо.
Така че тази творба, по някакъв начин,
съдържа всеки ход, който съм правил досега в картина,
в една картина.
Изработих всички тези по-малки работи
с фигури в тях;
но, те не взаимодействаха с нищо.
Свързваха ги невидими сили,
но имаше и измъчени същества.
В тази работа исках някак
да запазя тази идея за измъченост.
Като например, този герой е в затруднение
това не изглежда комфортно;
но аз исках да му придам някакъв вид образност,
от която той може би да се измъкне--
или е на път да се измъкне.
Тази картина е режисирана по напълно различен начин
от другите,
които аз трябваше да почувствам.
Мога да ви покажа скица, която направих преди тази картина.
Той представлява буквално шест или седем знака на върху бял лист хартия.
Знаех, че тази картина ще се ръзгърне от това.
Така че нямаше фалстарт, когато започнах да работя върху нея--
върху това изчисление.
Та всички други творби
се развиха - от раждането чак до зрялост,
само тази картина си стоеше в ъгъла
и беше като,
"Хей"
"Ще работи ли върху мен?"
"Минаха два месеца."
"Ще направиш ли нещо?"
И аз отвръщах, "Хей, всичко е под контрол."
Имам тази малка скица--
знам какво ще си.
Има много неща в процеса на работа
които са важни едно за друго.
Има много органичен,
материал, с по-меки ръбове.
Има и стълба с остри ръбове, в средата
която държи всичко.
Моливът за мен е символ--
като оръжие е.
"Не съжалявам" върху гумата,
това е просто малка игра на думи или шега.
Но става дума също за живота ми.
Аз съжалявам за някои неща--
мисля, че всички съжаляват,
дори да не си признават.
Но, по отношение на изкуството, не съжалявам.
И смятам, че всичко се случва по начина, по който трябва
по отношение на изкуството.