Ez a kis csimpánz néhány túlérett szilvába botlik.
Közülük sok már szét is nyílt,
csábítva őt a mámorító gyümölcsös illatuk felé.
Jó párat befal,
mígnem egyszer csak megérzi furcsa hatásukat...
Az öntudatlan állat véletlenül botlott a folyamatba,
amit az ember idővel arra használt,
hogy sört, bort és más szeszes italt készítsen.
Túlérett gyümölcsben a cukor parányi szerves anyaggá,
azaz élesztővé bomlik.
Az élesztő, gyümölcscukorral táplálva, ún. etilalkohol-keveréket hoz létre.
ami a szeszes italokban lévő alkoholfajta.
Ezt a folyamatot nevezzük erjedésnek.
Senki sem tudja pontosan,
mikor kezdett az ember erjesztett italokat készíteni.
A legkorábbi ismert bizonyíték Kínából, i.e. 7000-ből származik,
ahol agyagedényen lévő maradványok
erjesztett rizsből, kölesből, szőlőből és mézből készített
szeszes italra utaltak.
Néhány évezred alatt
a világ többi kultúrájában is feltűntek az erjesztett italok.
Az ókori mezopotámiaiak és egyiptomiak egész évben készítettek sört
elraktározott gabonamagvakból.
A sört minden társadalmi réteg fogyaszthatta,
még a munkások is naponta kaptak belőle.
Bort is készítettek, de mivel az éghajlat nem volt ideális szőlőtermesztésre,
így a szőlő ritka és drága csemegének számított.
Viszont a görög és római vidékeken, ahol a szőlő jobban termett,
a bor ugyanúgy elterjedt volt, mint a sör Egyiptomban és Mezopotámiában.
Mivel az élesztő akármilyen növényi cukrot megerjeszt,
az ókoriak minden termésből és növényből készítettek alkoholt.
Dél-Amerikában gabonából készítenek chichát,
sokszor hallucinogén gyógynövényekkel keverve.
Mexikóban kaktusznedvből készített pulque a kedvenc ital,
míg Kelet-Afrikában a banán- és pálmasör.
Japánban rizsből készítettek szakét.
Majdnem minden területnek a világon megvan a saját erjesztett itala.
Ahogy a napi alkoholfogyasztás a hétköznapok szerves része lett,
egyes országokban a megtapasztalt hatásait pozitívnak tekintették.
A görög doktorok úgy gondolták, a bor kedvezően hat az egészségre,
míg a költők a kreatív tulajdonságáról tettek tanúbizonyságot.
Mások meg voltak győződve az alkohol káros hatásáról.
A görög bölcsek a mértékletességet hangsúlyozták.
Korai zsidó és keresztény írástudók Európában a bort szertartásukba építették,
azonban a mértéktelen fogyasztását bűnnek tekintették.
Közel-Keleten, Afrikában és Spanyolországban
az iszlám vallás elítélte a részegen imádkozást,
és fokozatosan teljes alkoholtilalmat írtak elő.
Az ókori erjesztett italok viszonylag alacsony alkoholtartalmúak voltak.
Körülbelül 13% alkoholtartalomnál
a melléktermék vadélesztő erjedést okoz,
majd mérgezővé válik és elhal.
Mikor az élesztő elhal, az erjedés megáll, az alkoholtartalom lecsökken.
Így sok ezer évig az alkoholtartalom korlátozott volt.
Mindez megváltozott a lepárlás folyamatának felfedezésével.
9. századi arab írások erjesztett folyadékok forralását említik,
hogy elpárologtassák az alkoholt belőlük.
Az alkohol alacsonyabb hőmérsékleten forr, mint a víz,
így először párolog el.
A gőzt elvezetve, lehűtve folyékony alkoholt kapunk,
amely töményebb, mint bármelyik más erjesztett ital.
Eleinte ezek az erős tömény italok orvosi használatban voltak.
Később azonban fontos kereskedelmi árucikké váltak,
mivel a sörrel és borral ellentétben nem romlandók.
A Karib-térség európai gyarmatairól származó, cukorból készült rum
tengerészek első számú árucikkévé vált,
és Észak-Amerikába kereskedtek vele.
Európaiak brandyt és gint szállítottak Afrikába,
hogy rabszolgákra, földbirtokokra,
illetve pálmaolajra és gumira cseréljék őket.
A tömény ital valutaként szolgált ezeken a területeken.
A felfedezések korában ezek az italok
meghatározó szerepűek voltak a hosszú hajóutakon.
Elhajózni Európából Kelet-Ázsiáig vagy Amerikáig hónapokba telt,
nehéz feladat volt a víz frissen tartása a legénységnek.
Brandyt öntöttek a vizeshordókba,
hogy a vizet tovább tarthassák frissen,
hiszen az alkohol tartósítószer, amely megöli a kórokozó baktériumokat.
Összegezve tehát, az 1600-as évekre
az alkohol állatok élvezeti szeréből a világkereskedelem motorjává vált
minden következményével együtt.
Az idő előrehaladtával pedig, a társadalmi szerepe ennél csak bonyolultabbá vált.