Ova čimpanza naleti na neočekivanu količinu prezrelih šljiva.
Mnoge od njih su već raspuknute,
privlačeći je svojim opojnim voćnim mirisom.
Prežderava se
i počinje doživljavati neke... čudne posljedice.
Ovaj nesmotren majmun je naišao na proces
koji će ljudi na kraju iskoristiti
da stvore pivo, vino i druga alkoholna pića.
Šećeri u prezrelom voću privlače mikroskopske organizme
znane kao kvasci.
Kako se kvasci hrane voćnim šećerima, proizvode spoj nazvan etanol --
vrstu alkohola u alkoholnim pićima.
Ovaj proces se zove fermentacija.
Nitko ne zna točno
kada su ljudi počeli stvarati fermentirana pića.
Najraniji poznati dokaz potječe iz 7,000 pr. n. e. iz Kine,
gdje su ostaci u glinenim posudama
otkrili da su ljudi pravili alkoholna pića
od fermentirane riže, prosa, grožđa i meda.
U roku od nekoliko tisuća godina,
kulture diljem svijeta fermentirale su svoja vlastita pića.
Drevni Mezopotamci i Egipćani pravili su pivo tijekom cijele godine
od skladištenih zrna žitarica.
Ovo pivo bilo je dostupno svim društvenim slojevima,
i radnici su ga čak dobivali u svojim dnevnim obrocima.
Također su pravili vino,
ali zato što klima nije bila idealna za uzgoj grožđa,
bila je to rijetka i skupa delicija.
Suprotno tome, u Grčkoj i Rimu, gdje je grožđe lakše raslo,
vino je bilo lakše dostupno kao što je pivo bilo u Egiptu i Mezopotamiji.
Jer će kvasci u osnovi fermentirati bilo koje biljne šećere,
stari su narodi pravili alkohol
od bilo kojih usjeva i biljaka koje su tamo rasle.
U Južnoj Americi, ljudi su pravili chichu od žitarica,
ponekad dodajući halucinogeno bilje.
U današnjem Meksiku, pulque, napravljen od kaktusovog soka,
bilo je piće izbora,
dok su istočni Afrikanci pravili pivo od banane i palme.
I na području koje je sada Japan, ljudi su pravili sake od riže.
Gotovo svaki kraj svijeta imao je vlastita fermentirana pića.
Kako je konzumacija alkohola postala dio svakodnevnog života,
neke vlasti su se zakačile za učinke koje su shvatile kao pozitivne.
Grčki liječnici vino su smatrali dobrim za zdravlje
i pjesnici su svjedočili njegovim kreativnim kvalitetama.
Ostali su bili više zabrinuti zbog potencijalne zlouporabe alkohola.
Grčki filozofi promicali su umjerenost.
Rani židovski i kršćanski pisci u Europi uklopili su vino u rituale,
ali su pretjeranu opijenost smatrali grijehom.
A na Bliskom Istoku, u Africi i Španjolskoj,
islamsko pravilo protiv moljenja za vrijeme pijanstva
postupno se oblikovalo u opću zabranu alkohola.
Drevna fermentirana pića imala su relativno nizak udio alkohola.
S oko 13% alkohola,
nusproizvodi koje divlji kvasci proizvode tijekom fermentacije
postaju toksični i ubiju ih.
Kad kvasci umru,
fermentacija se zaustavlja i razina alkohola se stabilizira.
Dakle tisućama godina, udio alkohola bio je ograničen.
To se promijenilo izumom procesa
koji se naziva destilacijom.
Arapski spisi iz 9. stoljeća opisuju vrenje fermentirane tekućine
kako bi isparilo alkohol u njima.
Alkohol vrije na nižoj temperaturi od vode
pa prvi isparava.
Uzima se ta para, ohladi se i ono što ostaje je tekući alkohol
mnogo koncentriraniji nego bilo koji fermentirani napitak.
U početku, ovi jači alkoholi korišteni su u ljekovite svrhe.
Tada, alkoholi su postali važna trgovačka roba
jer se, za razliku od piva i vina, nisu kvarili.
Rum napravljen od šećera
dobivenog iz europskih kolonija na Karibima
postao je zaštitni znak mornara
i prodavan je Sjevernoj Americi.
Europljani su donijeli vinjak i džin u Afriku
i mijenali ih za porobljene ljude, zemlju
i dobra kao što su palmino ulje i guma.
Alkoholi su postali oblik novca u ovim krajevima.
Tijekom Doba Istraživanja
alkoholi su igrali ključnu ulogu na dugim morskim putovanjima.
Plovidba od Europe do istočne Azije i Amerika mogla je trajati mjesecima,
i održavanje vode svježom bio je izazov za posadu.
Dodavanje kante vinjaka u bačvu vode duže je vodu održavalo svježom,
jer je alkohol konzervans koji ubija štetne mikrobe.
Tako je do 1600-ih
alkohol od jednostavnog podizanja raspoloženja kod životinja
doveo do poticanja globalne trgovine i istraživanja -
zajedno sa svim svojim posljedicama.
Kako je vrijeme prolazilo,
njegova uloga u ljudskom društvu postajala je složenijom.