Године 1879, археолог-аматер, Марселино Санс де Саутуола,
и његова млада ћерка, Марија, истраживали су
тамну пећину на северу Шпаније.
Када је Марија одлутала сама, открила је нешто невероватно.
Стајали су унутар места древне уметности,
а зидови и таванице су били украшени праисторијским сликама и гравурама
које су биле старе од 19 000 до 35 000 година.
Слични трагови наших предака су очувани у пећинама широм света.
Најстарије које смо нашли су насликани чак и пре 40 000 година.
Шта нам ове слике говоре о уму древних људи
и животима њихових стваралаца?
Ови рани уметници су мешали
минерале, глину, угаљ и окер са пљувачком или животињском машћу
да би створили боје.
Цртали су рукама и алатима,
као што су парчићи маховине, гранчице, кости и коса.
У многим случајевима њихове слике прате контуре пећине
да би створиле дубину и сенку.
Најчешће су сликани геометријски облици,
а затим следе велики сисари,
као што су бизони, коњи, мамути, јелени и вепрови.
Људски ликови се ретко јављају, као и повремени отисци шака.
Неки су имали теорије да су ова уметничка дела насликали ловци
или свети људи у стању налик трансу.
Нашли смо примере које су насликали мушкарци, жене, па чак и деца.
А зашто су створили ова уметничка дела?
Можда зато што су документовали оно што су знали о природи,
налик модерним научницима,
или зато што су обележавали територију племена.
Можда су ове слике биле врхунац светих ловачких ритуала
или спиритуалних путовања.
А можда су стварана због уметности, чистог уживања и испуњења због стварања?
Као и код многих нерешених мистерија из древног света,
можда никада нећемо са сигурношћу сазнати,
то јест, осим у случају да откријемо временску машину.
Али, иако су одговори и даље недостижни,
ове слике су наши најранији докази људске комуникације
који сведоче о постојању људске креативне способности
хиљаде година пре писаног језика.
Оне су посебан визуелни језик који замишља живот изван себе,
као и модерне уметничке форме,
од графита и слика до анимираних пећина у виртуелној стварности.