Posem per cas que t'acabes de mudar d'Anglaterra als EEUU
i tens el teu material escolar vell d'Anglaterra
i el teu material escolar nou dels EEUU
i és el teu primer dia i a l'anar a classe
t'adones que els teus nous fulls americans no caben a
la teva llibreta anglesa vella.
El paper és massa ample i sobresurt.
Així que el retalles i et quedes totes aquestes totes aquestes tires de paper.
I per a entretenir-te a classe de mates
comences a jugar amb elles.
I per tu em refereixo a
Arthur H. Stone al 1939.
De totes formes, hi ha moltes coses interessants
que pots fer amb una tira de paper. La pots doblegar de formes diferents.
I més formes.
Potser una espiral ajustada com aquesta.
Potser fer-ne un quadrat.
Podries fer-ne un hexàgon amb
una mena de cicle simètric a les parts amb pestanya.
De fet, aquí hi ha prou espai per a seguir enrotllant la tira,
i aleshores el teu hexàgon és prou estable.
I penses, «No ho sé, els hexàgons no són gaire emocionants,
però suposo que té simetria o quelcom.»
Potser podries doblegar-ho per a que
les parts amb pestanyes estiguin abaix i les parts sense amunt.