Kaikki rakastavat shoppailla
ja nykyään uudet vaatetyylit ovat
halvempia kuin koskaan.
Voit ostaa mekon vain neljällä dollarilla,
eli noin yhden vanilla latten hinnalla.
Mutta halvat hinnat tulevat kalliiksi.
Tiedän, tiedän.
Mietit, mitä se edes tarkoittaa.
Yksinkertaistettuna se tarkoittaa,
että pikamuoti hyväksikäyttää huonoja työoloja
ja tuhoaa ympäristöä.
Viimeisen kahden vuosisadan aikana
maailman muuttuessa
suhteemme vaatteisiin on myös muuttunut.
Mittatilaustöiden ja vaattureiden ajoista
valmisvaatteiden aikaan,
jolloin vaatteet valmistettiin yleisten mittojen mukaisesti,
nykyiseen pikamuodin aikaan.
Tänä päivänä muotiteollisuus
on aivan erilainen kuin ennen.
Eikä kaikki muutos tietenkään ole hyvästä.
Hillittömiä määriä vaatteita,
indie-suunnittelijan ideoiden varastamista,
matalia palkkoja, vaarallisia työoloja ja häirintää,
tehdastyöläiset ompelemassa avunpyyntöjä vaatteisiinsa.
Jestas.
Mutta ennen kuin paneudumme niihin,
mitä pikamuoti oikeastaan on?
Se tosiaan muistuttaa pikaruokaa.
Se on halpaa, nopeaa ja laadultaan arveluttavaa.
Palataanpa aiheeseen.
Jos pikamuoti ei tarkoita mittatilaustöitä eikä valmisvaatteita,
mitä se sitten tarkoittaa?
Vastataksemme siihen
joudumme matkustamaan pieneen kylään
Galiciassa, Espanjassa: A Coruñaan.
Vuonna 1963, Amancio Ortega Gaona
perusti vaatealan yrityksen,
josta tuli myöhemmin yksi maailman suurimmista.
Yritys on nykyisin nimeltään Inditex.
Tiedät ehkä sen kuuluisimman vaatemyymäläketjun eli Zaran.
Ortegan Zara oli pikamuodin edelläkävijä.
Siihen liittyy neljä asiaa.
1. Vertikaalinen integraatio,
joka on vain hieno tapa sanoa,
että yritys tekee sisäisesti
kaiken suunnittelusta ja valmistuksesta
vaatteiden myyntiin asti.
Sen ansiosta kulut kevenevät
ja tuotantoprosessit optimoituvat.
2. Pikamuodille palaute on tärkeää.
Suunnittelijat saavat tietoa siitä,
mikä myy ja mikä ei, jopa päivittäin.
He tekevät usein kenttätutkimusta uusista trendeistä
menemällä ulos ja katsomalla,
miten ihmiset pukeutuvat.
3. Nopea tahti suunnittelusta vähittäiskauppaan.
Pikamuodissa painotetaan nopeutta.
Vaatteiden tuotantoon kuluu nykyisin
paljon vähemmän aikaa kuin ennen.
Alan johtavalla yhtiöllä, Zaralla,
siihen menee vain viisi viikkoa.
Kausittaisten kokoelmien sijaan
pikamuotimyymälät tienaavat eniten
kauden aikana tuotetuilla vaatteilla.
Valmisvaatteiden kokoelmat puolestaan
tuotetaan yhtä kautta aiemmin.
4. Pikamuoti tarvitsee halpaa työvoimaa,
jonka takia myös asiakas säästää.
Muoti on aina toiminut
ennen kaikkea ihmisvoimalla.
Nykyään yksi kuudesta maapallon ihmisestä
työskentelee muotialalla.
Se on valtava määrä.
Suurin osa heistä asuu kehitysmaissa.
Mutta halpa työvoima tulee kalliiksi.
Globalisaation myötä
maailmantalouden kasvu hidastuu.
Pikamuodin lupaus oli tarjota
trendikkäitä vaatteita halvalla.
Eli "muodin demokratisointia"
Amancio Ortegan sanoin.
Samalla yhtiöt kuten Forever21 ja H&M
tarjoaisivat työpaikkoja kehitysmaissa.
Ei siinä ihan niin kuitenkaan käynyt.
Pikamuotiyhtiöitä on kritisoitu
työntekijöiden riistosta.
Se pitää sisällään lapsityövoiman käyttöä,
vaarallisten kemikaalien käsittelemistä
ja huonoja palkkoja pitkille, tauottomille työpäiville.
Vuonna 2013, estettävissä ollut rakenteellinen virhe
johti tehdasrakennuksen sortumiseen Bangladeshissa.
Yli 1 100 työntekijää jäi loukkuun
ja yli 2 500 loukkaantui.
Rana Plaza -onnettomuus oli tuhoisin
vaatetehdasonnettomuus koskaan.
Vaikka käytämmekin nykyisin
alle 3% vuosituloistamme vaatteisiin
50-luvun kymmeneen prosenttiin verrattuna,
meillä on järjetön määrä vaatteita,
koska pikamuodin myötä vaatteista
on tullut kertakäyttöisiä.
Muoti on myös pahaksi ympäristölle.
Lyhyesti sanottuna: enemmän vaatteita
nopeammin ja halvemmin tuotettuna
johtaa kasoihin halpoja vaatteita
kaatopaikkojamme täyttämään.
Hahmottaaksemme kuinka suurista
vaatemääristä puhumme,
otetaan pikakatsaus pikamuodin
ympäristövaikutuksiin numeroina.
150 miljardia -
vuosittain tuotetut uudet vaatekappaleet.
Enemmän kuin 20 vaatetta per henkilö koko maailmassa.
1,1 miljardia kiloa -
jätevirroista poistetun
tekstiilijätteen määrä
Tekstiilin kierrätyksen neuvoston mukaan.
60% -
omistamiemme vaatteiden
kasvanut määrä vuosien 2000 ja 2014 välillä
Greenpeacen mukaan.
Säilytämme vaatteita paljon vähemmän aikaa
kuin 15 vuotta sitten,
mikä johtaa valtaviin jätemääriin.
10% -
muotialan osuus koko maailman hiilijalanjäljestä.
On selvää, että muoti
on osallisena ilmastonmuutokseen.
Vaikka vaatteet ovatkin kierrätettäviä,
niitä valmistetaan paljon enemmän
kuin pystymme niitä kierrättämään.
Tilanne on äitynyt jo niin pahaksi,
että Kiina, johon suurin osa kierrätetyistä vaatteista ennen päätyi,
on virallisesti kieltänyt ne.
Pohjois-Amerikassa, Markhamin kaupunki
Ontariossa Kanadassa,
on ensimmäinen kunta, joka on kieltänyt
tekstiilijätteen kaatopaikoilta.
Eikä tässä vielä kaikki!
Muoti on toiseksi suurin
puhtaan veden saastuttaja.
Tekstiilien värjäämiseen ja käsittelyyn käytetyt myrkylliset kemikaalit
on yhdistetty keskenmenoihin,
synnynnäisiin sairauksiin ja syöpään.
Kysy siis itseltäsi:
Onko se sen arvoista?