Ja sam umetnik i ja sečem knjige.
Ovo je jedan od mojih prvih radova sa knjigama.
Zove se "Alternativni put ka znanju".
Želeo sam da stvorim gomilu knjiga tako da kada neko uđe u galeriju
i misli da samo gleda u običnu gomilu knjiga
kada priđe bliže, vidi ovu grubu rupu urezanu u nju
i zapita se šta se događa i zbog čega
i razmisli o materijalu knjige.
Dakle, mene zanima tekstura,
ali me više interesuju tekst i slike koje se nalaze u knjigama.
U većini svojih radova, pričvrstim krajeve knjige debelim slojem laka
tako da se stvori koža sa spoljne strane knjige
i postane čvrst materijal, a stranice unutra su i dalje labave,
i onda režem u unutrašnjost knjige
i ne pomeram niti dodajem bilo šta.
Samo režem oko bilo čega što mi se učini interesantnim.
Dakle, sve što vidite u gotovom delu
je tačno gde je bilo u knjizi na početku.
O svom radu mislim kao o nekom remiksu, na neki način,
jer radim sa tuđim materijalom
na isti način na koji didžej radi sa tuđom muzikom.
Ovo je bila knjiga posvećena slikama Rafaela, renesansnog umetnika,
i uzimajući njegov rad, remiksujući ga, rezbareći ga,
činim ga nečim novijim i savremenijim.
Takođe razmišljam da proširim svoje delo iz tradicionalne knjige
i da proguram linerani format,
i strukturu same knjige
tako da knjiga može u potpunosti da postane skulptura.
Koristim stege i kanape i sve vrste materijala, tegove
kako bi stvari stajale na mestu pre nego što ih prelakiram,
kako bih mogao da poguram formu pre nego što počnem,
tako da nešto poput ovoga može postati delo poput ovoga
koje je napravljeno od jednog rečnika.
Ili nešto poput ovoga može postati delo poput ovoga.
Ili nešto kao ovo,
za koje niko ne zna šta će od njega ispasti, ili zašto je u mom studiju,
može postati delo poput ovoga.
Tako da mislim da je jedan od razloga zašto ljude uznemiruje uništavanje knjiga
zašto ljudi ne žele da cepaju knjige
i niko zapravo ne želi da baci knjigu
taj da mi mislimo o knjigama kao o živim stvarima,
mislimo o njima kao o telima,
i one su stvorene da se povežu sa našim telima što se dimenzije tiče
ali one takođe imaju potencijal da nastave da rastu
i da postanu nove stvari.
Dakle, knjige su zaista žive.
Ja o knjigama razmišljam kao o telu,
i knjigu vidim kao tehnologiju.
Vidim knjigu kao alatku.
A vidim je i kao mašinu.
A takođe i kao pejzaž.
Ovo je ceo set enciklopedija koje su spojene i išmirglane zajedno,
i kako ih rezbarim
odlučujem šta želim da izaberem.
Sa enciklopedijama mogao sam da izaberem bilo šta
ali sam posebno izabrao slike pejzaža.
Sa samim materijalom, koristim šmirglu
i šmirglam krajeve, tako da nisu samo slike te koje sugerišu na pejzaž
nego i sam materijal sugeriše na pejzaž.
Jedna stvar koju radim kad rezbarim knjigu
je ta da razmišljam o slikama, ali i o tekstu
i o njima razmišljam na veoma sličan način
jer je interesantno to da dok čitamo tekst,
dok čitamo knjigu,
stvaramo slike u glavi
tako da na neki način dopunjujemo to delo.
Stvaramo slike dok čitamo tekst,
i dok gledamo sliku, mi zapravo korisitimo jezik
kako bismo razumeli u šta gledamo.
Tako da se dešava neka vrsta jing-janga,
neki flip-flop.
Ja kreiram delo koje posmatrač sam dovršava.
O svom radu mislim skoro kao o arheologiji.
Iskopavam i pokušavam da povećam potencijal do maksimuma
i otkrijem što je moguće više
i izložim ga kroz svoj rad.
Ali u isto vreme
razmišljam o ideji brisanja
i o tome što se sada događa da je većina naših informacija neopipljiva,
i ta ideja o gubitku,
i ideja da nije samo format ono što se konstantno menja sa kompjuterima,
nego i sama informacija,
i sada kad nemamo fizičku rezervu podataka,
moramo je stalno ažurirati kako je ne bismo izgubili.
I ja sam imam nekoliko rečnika u svom studiju,
i kompjuter koristim svakodnevno,
i ako treba da potražim reč, otići ću za kompjuter
jer mogu u trenutku direknto da pogledam ono što tražim.
I mislim da knjiga nikada zapravo
nije bila pravi format za nelinearne informacije,
i zbog toga referentne knjige
prve postaju ugrožene i izumrle vrste.
Ja ne mislim da će knjige ikada izumreti.
Ljudi misle da će sada kada imamo digitalnu tehnologiju
knjige izumreti,
i vidimo kako se stvari menjaju i razvijaju.
Mislim da će se knjiga razviti,
i baš kao što su rekli da će slikarstvo izumreti
kada su fotografija i štampa postali svakodnevni materijali,
ali šta se zapravo dogodilo je da
je dozvolilo slikarstvu da napusti svoj dnevni posao.
Dozvololilo je slikarstvu da prestane da obavlja svakodnevni posao pričanja priče,
i slikarstvo je postalo oslobođeno i konačno je moglo da ispriča svoju priču
i tada je iskrsnuo modernizam,
i videli smo kako se slikarstvo razvija na više grana.
I mislim da je to ono što se sada događa sa knjigama,
sada je kada većina naše tehnologije, većina naših informacija,
većina naših privatnih i društvenih zapisa u digitalnom formatu,
mislim da to zaista dozvoljava knjigama da postanu nešto novo.
Mislim da je ovo izuzetno uzbudljivo vreme za umetnika poput mene,
i jako je uzbudljivo videti šta će se u budućnosti desiti sa knjigama.
Hvala vam.
(Aplauz)