תודה רבה לכם.
כשהייתי נער,
הורי היו מוציאים אותי לפעמים לטיולים בקליפורניה.
היינו עושים קמפינג בחופים, ביערות, במדבר.
יש אנשים שחושבים שבמדבר אין חיים,
אבל הורי לימדו אותי לראות את חיי הבר על כל סביבותינו:
את הנצים, הנשרים, הצבים.
פעם, כשהקמנו את המחנה שלנו,
מצאנו עקרב תינוק עם עוקץ שלוף,
ואני זוכר שחשבתי כמה שזה מגניב,
שמשהו יכול להיות כה נחמד וגם כה מסוכן.
אחרי הלימודים עברתי לקליפורניה,
והתחלתי לעבוד במספר קמפיינים סביבתיים.
נעשיתי מעורב בעזרה להצלת יער הסקוויה הקדום האחרון במדינה,
ובחסימת הצעה להקמת מטמנה לפסולת רדיואקטיבית במדבר.
קצת אחרי שמלאו לי שלושים,
החלטתי שאני רוצה להקדיש חלק משמעותי מחיי
לפתרון שינויי האקלים.
הייתי מודאג מכך שההתחממות הגלובלית תהרוס
סביבות טבע רבות שאנשים עמלו בפרך כדי לשמר.
חשבתי שהפתרונות הטכנולוגיים פשוטים:
לוחות סולאריים על כל גג, רכב חשמלי בחנייה,
ושהמכשולים העיקריים הם פוליטיים.
אז עזרתי לגבש קואליציה
של איגודי העובדים והארגונים הסביבתניים הכי גדולים בארץ.
הצענו להשקיע 300 מיליארד דולר במקורות מתחדשים,
והרעיון היה שלא רק נמנע את שינויי האקלים,
אלא גם ניצור מיליוני מקומות עבודה
במגזר טכנולוגי מהיר-צמיחה.
מאמצינו השתלמו ב-2007,
כשהמועמד דאז לנשיאות, ברק אובמה, אימץ את חזוננו,
ובין 2009 ל-2015 ארה"ב השקיעה 150 מיליארד דולר
במקורות אנרגיה מתחדשים וסוגים נוספים של טכנולוגיה נקיה.
אבל מיד נתקלנו בבעיות.
קודם כל, החשמל מגגות סולאריים
עולה פי 2 מהחשמל מחוות סולאריות,
וגם חוות שמש וגם חוות רוח
מחייבים לכסות שטחים נרחבים
בקולטי שמש ובטורבינות רוח,
וכן לפרוש רשת תמסורת ענקית
כדי להביא את כל החשמל הזה העירה.
קהילות מקומיות התנגדו מאוד לשני הדברים האלה,
כמו גם ביולוגים בתחום השימור,
שהיו מודאגים בקשר לפגיעה בציפורים ובשאר חיי הבר.
היו עוד המון אנשים
שעבדו אז על פתרונות טכנולוגיים.
אחד האתגרים הגדולים היה כמובן ההפסקות בסולארי וברוח;
הם הפיקו חשמל רק 10-30% מהזמן
במשך רוב השנה.
אבל אחדים מהפתרונות שהוצעו
היו להמיר סכרים הידרואלקטריים למצברי ענק.
הרעיון היה שכאשר השמש זורחת והרוח נושבת,
אפשר להזרים את המים למעלה ולאחסן אותם,
וכשדרוש חשמל, להעביר אותם דרך הטורבינות.
מבחינת חיי הבר, אחדות מהבעיות האלה
לא נראו מדאיגות במיוחד.
אז כשנודע לי שחתולי הבית הורגים מיליארדי ציפורים מידי שנה,
זה הכניס לפרספקטיבה את מאות אלפי הציפורים
שנהרגות בגלל טורבינות רוח.
בעקרון, בשעתו נראה לי
שרוב הבעיות של הגדלת הסולאר והרוח, אם לא כולן,
יכולות להיפתר בעזרת חדשנות טכנולוגית נוספת.
אבל בחלוף השנים,
בעיות אלה נותרו בעינן, ובמקרים רבים החמירו.
קליפורניה היא מדינה שמחויבת מאוד לאנרגיה מתחדשת.
אבל טרם המרנו רבים מהסכרים ההידרואלקטריים שלנו
למצברים גדולים.
אחדות מהבעיות הן פשוט גיאוגרפיות:
נחוצה תצורת קרקע מסוימת מאוד.
ואפילו במקרים אלה,
ההמרות האלה יקרות למדי.
אתגרים נוספים היו השימושים הנוספים במים,
כמו השקיה,
ואולי הבעיה הכי משמעותית
היא שבקליפורניה המים בנהרות ובמאגרים
פשוט הולכים ונעלמים ואין לסמוך עליהם
בגלל שינויי האקלים.
מבחינת האמינות, עקב כך,
נאלצנו להפסיק את הזרמת החשמל מהסולאר והרוח אל העיר,
כי באותם ימים היה פשוט יותר מדי חשמל,
או שהתחלנו לשלם למדינות שכנות כמו אריזונה
לקחת מאיתנו את החשמל הסולארי.
החלופה היתה לסבול מפיצוצים ברשת.
ומסתבר שבכל הנוגע לציפורים וחתולים,
חתולים לא הורגים עיטים. להיפך.
חתולים הורגים ציפורים קטנות ונפוצות כמו דרורים, עורבנים ואדומי-חזה,
ציפורים שכלל אינן בסכנת הכחדה.
מה שהורג עיטים וציפורים גדולות אחרות
כמו הדיה הזאת וגם ינשופים וקונדורים,
ומינים נוספים בסכנת הכחדה,
הוא טורבינות רוח.
למעשה, הן אחד האיומים הכי גדולים
על מיני הציפורים הגדולות שלנו.
לא הכנסנו למרחב האוויר שלנו עצמים נוספים
באותה כמות של טורבינות רוח שהכנסנו בשנים האחרונות,
ובאשר לסולארי,
הקמת חווה סולארית דומה להקמה של כל חווה אחרת:
צריך לפנות שטח בר שלם.
זאת תמונה של שליש אחד מהחווה הסולארית מהגדולות בקליפורניה,
"איבנפה".
כדי להקים אותה,
היה צורך לפנות צבי-מדבר מכל האזור:
ממש להוציא מהמחילות את צבי המדבר וגוריהם,
להעמיס אותם על טנדר ולהובילם לשבי,
ורבים מהם מתו.
וההערכה הנוכחית היא שמידי שנה נהרגות כ-6,000 ציפורים
שנשרפות במעופן מעל החווה הסולארית
ונופלות אל מותן.
עם הזמן, התחלתי לקלוט
שבעצם, שום מידה של חדשנות טכנולוגית
לא תגרום לשמש לזרוח באופן סדיר יותר
או לרוח לנשב באופן מהימן יותר.
ואפשר להוזיל את מחירם של לוחות סולאריים,
ואפשר לבנות טורבינות רוח גדולות יותר,
אבל אור-השמש והרוח הם בעצם דלקים דלילים,
וכדי להפיק מהם כמויות חשמל משמעותיות,
צריך לכסות שטחי קרקע עצומים.
כלומר, כל הבעיות הגדולות עם המקורות המתחדשים אינן טכנולוגיות,
אלא טבעיות.
אז להתעסקות עם כל חוסר האמינות הזה
ולהשפעות הקשות על הסביבה
יש כמובן מחיר כלכלי כבד למדי.
שמענו הרבה
שלוחות סולאריים וטורבינות רוח נעשו זולים בשנים האחרונות.
אך המחיר הזה בטל בשישים
לעומת האתגרים של עצם שילוב כל החשמל הבלתי-אמין הזה ברשת.
למשל, מה שקורה בקליפורניה:
בתקופה שבה מחיר הלוחות הסולאריים
ירד ירידה ניכרת, וגם הרוח,
ראינו שמחירי החשמל עולים
בפי חמישה יותר מבשאר הארץ.
וזה לא ייחודי לנו.
ראינו אותה תופעה גם בגרמניה,
שהיא באמת המובילה העולמית
בטכנולוגית מתחדשות של שמש, רוח ועוד.
המחירים שלהם עלו ב-50% ביוזמת האנרגיה המתחדשת הגדולה שלהם.
אולי אתם חושבים שההתמודדות עם שינויי האקלים
אכן מחייבת שכולנו נשלם יותר על אנרגיה.
גם אני חשבתי ככה.
אבל חישבו על המקרה של צרפת:
צרפת מקבלת פי שניים מהחשמל שלה
לעומת גרמניה, ממקורות של אפס פליטות.
אבל צרפת משלמת חצי ממנה על חשמל.
איך זה ייתכן?
מן הסתם ניחשתם את התשובה.
צרפת מקבלת את רוב החשמל שלה מכוח גרעיני, בסה"כ 75%.
ומסתבר שהגרעין הרבה יותר אמין:
הוא מחולל חשמל 24 שעות ביממה, שבעה ימים בשבוע,
במשך כ-90% מהשנה.
אנו רואים את התופעה הזאת ברמה העולמית.
למשל, נערך ניסוי טבעי
במשך 40 השנה האחרונות
ואפילו יותר,
סביב פרישׂת הגרעין ופרישׂת הסולאר.
אם רואים שבמחיר מעט יותר גבוה
קיבלנו כחצי כמות חשמל מהשמש והרוח
מאשר מהגרעין.
מה זה אומר לגבי ההמשך?
לדעתי, אחד הממצאים הכי חשובים כרגע הוא זה:
אילו גרמניה היתה מוציאה 580 מיליארד דולר על גרעין במקום על מתחדשים,
היא היתה מקבלת כעת 100% מהחשמל שלה
ממקורות אנרגיה נקיים, וגם את כל אנרגיית התעבורה שלה.
נראה לי שאתם אולי תוהים, ודי הגיוני לשאול,
האם הכוח הגרעיני בטוח ומה עושים עם הפסולת?
אלה שאלות סבירות לגמרי.
מסתבר שנערכו על כך מחקרים מדעיים
כבר לפני 40 שנה.
זהו רק המחקר העדכני ביותר
שנערך ע"י "לנסט", כתב העת הבריטי הרפואי היוקרתי,
וממנו עולה שהכוח הגרעיני הוא הבטוח ביותר.
קל להבין מדוע.
לפי ארגון הבריאות העולמי,
כ-7 מיליון בני-אדם מתים מידי שנה מזיהום אוויר,
משהו שתחנות כוח גרעיניות לא פולטות.
עקב כך, מדען האקלים ג'יימס הנסן בדק את זה.
הוא חישב שהכוח הגרעיני כבר הציל
כמעט שני מיליון איש עד כה.
מסתבר שאפילו אנרגיית הרוח קטלנית יותר מהגרעין.
זאת תמונה שצולמה ע"י שני עובדי תחזוקה
בהולנד.
מעט לפני שאחד מהם נפל למותו כדי להימנע מלהישרף,
בעוד האחר נבלע בלהבות.
ומה עם הפגיעה בסביבה?
לדעתי, דרך קלה מאוד לחשוב על זה
היא שדלק האורניום שבו אנו משתמשים בתחנות כוח גרעיניות
הוא למעשה אנרגיה דחוסה.
בערך כמות האורניום בגודל הקוביה ההונגרית הזאת,
יכולה לספק את כל האנרגיה הנחוצה לכם כל חייכם.
כתוצאה מכך,
אין צורך בשטחי קרקע כה גדולים
כדי לחולל כמות חשמל משמעותית.
כאן אתם יכולים להשוות את החווה הסולארית שתיארתי, איבנפה,
לתחנת הכוח הגרעינית האחרונה של קליפורניה,
קניון דיאבלו.
יש צורך בפי 450 יותר קרקע כדי לחולל אותה כמות אנרגיה
כמו מהגרעין.
נחוצות עוד 17 חוות סולאריות כמו איבנפה,
כדי לחולל אותה תפוקה כמו קניון דיאבלו,
וזה כמובן יהיה בלתי-אמין.
אז מה לגבי הכרייה, הפסולת ותפוקת החומרים?
גם זה נבדק היטב.
ומסתבר,
שלייצור לוחות סולאריים נחוצה כמות חומרים גדולה פי 17 מאשר לתחנות כוח גרעיניות -
בצורת מלט, זכוכית, בטון, פלדה -
ובחישוב הזה כלול כל הדלק המשמש בתחנות הכוח הגרעיניות.
כתוצאה מכך, התפוקה החומרית הסופית,
איננה המון פסולת גרעינית.
כל הפסולת מתכנית הגרעין השוויצרית נכנסת באולם הזה.
הפסולת הגרעינית היא למעשה הפסולת היחידה מייצור חשמל
שאפשר להכיל ולחתום בבטחה.
כל צורה אחרת של ייצור חשמל
פולטת את הפסולת אל הסביבה הטבעית
כזיהום או כפסולת חומרית.
אנו חושבים שהלוחות הסולאריים נקיים,
אבל האמת היא שאין שום תכנית
להתמודדות עם לוחות סולאריים בסוף חייהם, לאחר 20-25 שנה.
המון מומחים היו מוטרדים מכך שהלוחות הסולאריים
נשלחים לארצות עניות באפריקה או אסיה
יחד עם שאר מבול פסולת האלקטרוניקה שלנו
לפירוק,
תוך חשיפת בני-אדם לרמות גבוהות של יסודות רעילים,
כולל עופרת, קדמיום וכרום,
יסודות שמעצם היותם יסודות, הרעילות שלהם לעולם אינה דועכת.
לדעתי, יש לנו תחושה אינטואיטיבית
שהגרעין הוא באמת מקור אנרגיה חזק ביותר,
ושאור השמש הוא אנרגיה דלילה, מפוזרת וחלשה,
וזה מחייב פרישת קולטי שמש או רוח
על שטחים גדולים מאוד.
אולי בגלל זה איש לא הופתע
שבסרט המד"ב האחרון של בלייד ראנר,
רואים בפתיחת הסרט סצנה דיסטופית קודרת,
שבה מדבריות קליפורניה מרוצפים כולם בחוות סולאריות.
וכל זה מעלה לדעתי שאלה מאוד לא נוחה:
במאמץ להציל את האקלים, האם אנו הורסים את הסביבה?
המעניין הוא, שבמשך מאות השנים האחרונות
בני האדם באמת ניסו להתרחק
ממה שנחשב לדלקים מוצקים
לכיוון של דלקי אנרגיה,
כלומר, לעבור מעץ וגללים לפחם, נפט, גז טבעי, אורניום.
זאת תופעה ותיקה מאוד.
ארצות עניות בעולם מצויות עדיין בתהליך הזה,
של המעבר מעץ וגללים כמקורות אנרגיה עיקריים.
ועל פי רוב, זה חיובי,
כשמפסיקים להשתמש בעץ כמקור דלק עיקרי,
זה מאפשר ליערות ולחיי הבר להתחדש.
כשמפסיקים לשרוף עצים בבית,
כבר לא צריך לנשום את העשן הרעיל,
וכשעוברים מפחם לגז טבעי ולאורניום,
כמקורות האנרגיה הראשיים,
טמונה בכך האפשרות לחסל לגמרי את זיהום האוויר.
יש רק בעיה אחת עם כוח גרעיני:
למרות שפופולרי למדי לעבור ממקורות אנרגיה מזוהמים לנקיים,
ממקורות אנרגיה דלילים לדחוסים,
הגרעין איננו פופולרי בעצם בגלל כל מיני סיבות היסטוריות.
ועקב כך, בעבר,
אני ורבים אמרנו,
שכדי להתמודד עם שינויי האקלים,
יהיה עלינו להשתמש בכל סוגי האנרגיה הנקיה שיש לנו.
הבעיה היא שמתברר שזה פשוט לא נכון.
אתם ודאי זוכרים שדיברתי קודם על צרפת.
צרפת מקבלת את רוב החשמל שלה מגרעין;
אם צרפת תנסה לגדול מאוד בסולארי וברוח,
יהיה עליה גם לצמצם מאוד את כמות החשמל הגרעיני שלה,
כי כדי להתמודד עם שינויים עצומים ברשת בגלל הסולארי והרוח,
יהיה צורך גם לשרוף הרבה יותר גז טבעי.
חישבו על כך:
קשה מאוד להגביר ולהחליש תחנת כוח גרעינית,
בעוד שכולנו יודעים כמה קל
לפתוח ולסגור את ברז הגז הטבעי במטבח.
תהליך דומה קורה בניהול הרשת:
ברור מאליו
שחברות הנפט והגז מבינות את זה היטב,
ולכן ראינו אותן משקיעות מיליוני דולרים בשנים האחרונות
בקידום הסולארי והרוח.
וזה לדעתי מעלה שאלה קשה נוספת:
שבמקומות שבהם משתמשים בהרבה כוח גרעיני,
שחצי מהרשתות שלהם הן בעיקר גרעין והידרואלקטרי,
המעבר לסולארי, לרוח ולמקורות מתחדשים אחרים,
יגביר בעצם את פליטות הפחמן.
לדעתי, חלופה טובה יותר היא לומר את האמת.
זה מה שעשו מספר מדענים.
ציינתי לפני כן
שמאות אלפי ציפורים נהרגות מידי שנה בגלל טורבינות רוח.
מה שלא ציינתי הוא שלפחות מיליון עטלפים
נהרגים מידי שנה בגלל אנרגיית הרוח.
עקב כך,
חוקרי עטלפים דיברו על כך בפומבי.
מין העטלפים הזה, העטלף המאפיר,
מין עטלפים מהגר,
נמצא כעת ממש בסכנת הכחדה
בגלל ההתרחבות הניכרת של אנרגיית הרוח.
ולא רק רוח, אלא גם סולארי.
המדענים שהיו מעורבים בהקמת חוות השמש של איבנפה,
שהיו מעורבים בפינוי השטח, דיברו על כך.
אחד מהם כתב:
"כולם יודעים שהעברת צבי המדבר לא מצליחה.
"כשאתה צועד לפני הדחפור,
"בוכה ומזיז מהדרך חיות וקקטוסים,
"קשה לחשוב שהמיזם הוא רעיון טוב."
וכעת אנו רואים תופעות כאלה בקנה מידה בינלאומי.
בביתי שבקליפורניה,
אגרנו המון גז טבעי בצלע של הר
כדי להתמודד עם ההפסקות בסולאר וברוח.
היתה שם דליפה,
בסדר גודל של תוספת חצי מיליון מכוניות על הכביש,
וכרגע בגרמניה,
המפגינים האלה מנסים לבלום פתיחת מכרה פחם חדש
שידרוש את הריסת יער האמבכר העתיק,
כדי לחפור את המכרה.
הכל במאמץ לעכב את הגרעין ולקדם את הסולאר והרוח.
הבשורות הטובות הן שלדעתי,
הטבע יהיה חשוב מספיק לאנשים בהיבט הזה.
ראינו שבשנה שעברה, בדרום-קוריאה,
חבר מושבעים אזרחי התדיין במשך מספר חודשים
ושקל את הסוגיות האלה.
היה עליהם להחליט אם לעכב את תכנית הגרעין
או להמשיך ולהרחיב אותה.
בהתחלה, 40% מהם היו בעד הרחבת הגרעין,
אבל אחרי מספר חודשים של דיונים,
הצביעו 60% מהם בעד המשך ההתרחבות.
תופעה דומה קרתה רק בשבוע שעבר באריזונה.
המצביעים יזמו הגרלה
כדי להחליט אם להמשיך בתכנית הגרעין
או לעכב אותה ולהחליפה בגז טבעי ובסולאר.
הם דחו את זה ב-70 נגד 30.
ואפילו כאן, באירופה,
ראינו שהולנד היא אחת המדינות הראשונות בעת האחרונה
שהכריזה, כמו בשבוע שעבר,
שהיא תתחיל להסתמך יותר על כוח גרעיני
מתוך הכרה שאין כל סיכוי
שהם יצליחו לייצר מספיק אנרגיה מהשמש והרוח
כדי לעמוד ביעדי האקלים שלהם.
לדעתי, זה טבעי,
שאלה מאיתנו שנעשו מודאגים לגבי שינויי האקלים,
בעיה סביבתית גדולה כל-כך,
נימשך לפתרונות ממש רומנטיים,
כמו יצירת הרמוניה בין הציוויליזציה האנושית לעולם הטבע
באמצעות אנרגיות מתחדשות.
אבל לדעתי, מובן גם שככל שמתבררות העובדות,
רבים מאיתנו מתחילים לפקפק באמונותינו הקודמות ולשנות את דעתנו.
מבחינתי, השאלה עכשיו היא,
כשברור לנו שהמקורות המתחדשים לא יצילו את עולמנו,
האם נאפשר להם להמשיך להרוס אותו?
תודה רבה לכם.
(מחיאות כפיים)