Mă numesc Ed Snowden şi am 29 de ani.
Lucrez pentru Booz Allen Hamilton ca analist de infrastructură al NSA, în Hawaii.
Ce funcţii ai deţinut înainte în comunitatea de informaţii?
Am fost inginer de sistem şi administrator de sistem,
consilier principal pentru Central Intelligence Agency (CIA),
consultant de soluții și ofițer de informații în sisteme de telecomunicații.
Pe oameni i-ar interesa cel mai mult
să înţeleagă cine eşti şi cum gândeşti,
dacă la un moment dat ţi-a trecut prin cap să spargi tăcerea,
ce anume te-a determinat chiar să o faci.
Povesteşte oamenilor despre asta.
Când ai acces la informaţii privilegiate, cum sunt administratorii de sistem a acestor tipuri de agenţii,
eşti expus la mult mai multe informaţii decât un angajat obişnuit,
şi ajungi să vezi lucruri care pot fi deranjante.
În decursul unei cariere normale, vezi 2-3 astfel de evenimente.
Când vezi tot, le vezi mult mai des,
şi îţi dai seama că unele sunt, de fapt, abuzuri.
Când discuţi cu oamenii despre ele, într-un astfel de loc, unde ăsta e normalul,
oamenii tind să nu le ia în serios şi să se îndepărteze de subiect.
Dar în timp, conştientizarea nedreptăţilor se acumulează şi simţi nevoia să vorbeşti despre asta.
Cu cât vorbeşti mai mult, cu atât eşti mai ignorat, cu atât mai des ţi se spune că nu e o problemă,
până când îţi dai seama că aceste lucruri trebuie hotărâte de către public,
nu de un simplu angajat al guvernului.
Spune-ne cum se face supravegherea de către stat. Urmăreşte acţiunile americanilor?
NSA, comunitatea de informaţii în general, doreşte oricând, pe orice cale, obţinerea de informaţii
care ea crede, pe motiv de auto-certificare, că servesc interesului naţional.
Iniţial interesul a fost strict pe informaţii externe, adunate din străinătate.
Acum asta se întâmplă din ce în ce mai mult, pe plan intern.
În acest scop, NSA în mod expres, urmăreşte comunicaţiile tuturor.
Le ingerează prestabilit.
Le colectează în sistem, le filtrează, le analizează, le măsoară şi le stochează perioade determinate,
doar pentru că aşa e mai uşor, mai eficient şi e cel mai eficace mod de a-şi atinge scopurile.
În urmărirea cuiva asociat cu un guvern străin
sau a cuiva suspect de terorism, ei colectează şi comunicaţiile tale.
Oricând, orice analist poate viza pe oricine de oriunde.
De unde se culeg informaţiile depinde de raza senzorului reţelei
şi de autorităţile care îl investesc pe acel analist. Nu toţi analiştii pot urmări tot.
Dar eu, stând la birou, sigur că aveam autoritatea să interceptez pe oricine,
pe tine, pe contabilul tău, pe judecătorul federal,
până şi pe preşedinte, dacă aveam emailul său personal.
Extraordinar aici e că cei care dezvăluie informaţii, o fac anonim
şi iau măsuri ca să rămână anonimi cât mai mult posibil, deseori pentru totdeauna.
Tu ai o atitudine opusă, adică te declari fiind cel care dezvăluie aceste lucruri.
De ce ai ales să procedezi aşa?
Cred că publicul are dreptul să ştie ce îi motivează pe cei care dezvăluie fapte nedemocratice.
Când subminezi puterea guvernului, asta e fundamental periculos pentru o democraţie.
Dacă faci asta în secret, consistent, aşa cum face guvernul ca să profite de o acţiune secretă,
dă oficialilor puterea de a spune: "Spune publicului asta şi asta, ca să fie de partea noastră."
Dar ei fac asta rar sau deloc, atunci când e vorba de un abuz. Asta ţine de indivizi.
Dar ei sunt de obicei bârfiţi. Începe să se spună că
sunt împotriva ţării, a guvernului. Dar eu nu sunt.
Nu sunt diferit de ceilalţi. Nu am aptitudini speciale.
Sunt doar un tip care stă acolo, zilnic, la birou, văd ce se întâmplă şi spun:
Asta nu noi decidem. Publicul trebuie să decidă dacă aceste programe şi politici sunt bune sau rele.
Mă voi folosi de dosare ca să dovedesc autenticitatea dezvăluirilor şi voi spune: "Nu am schimbat asta. Nu am modificat povestea
Aceata e adevărul. Asta se petrece. Voi ar trebui să decideţi dacă noi avem nevoie să facem asta."
Te-ai gândit cum va răspunde guvernul SUA comportamentului tău,
ce vor spune despre tine, cum te vor descrie, sau ce vor încerca să-ţi facă?
Păi, aş putea fi despăgubit de CIA,
sau să am oameni de-ai lor sau de-ai partenerilor lor pe urme.
Ştiţi, ei colaborează strâns cu alte naţiuni.
Sau, ştiţi, ar putea plăti Triadele. Sau pe unul din agenţii lor.
Avem o secţie CIA chiar mai sus pe stradă, iar Consulatul e aici, în Hong Kong,
şi sunt sigur că vor fi foarte ocupaţi săptămâna viitoare.
Cu teama asta voi trăi toată viaţa, atât cât va fi de lungă.
Nu poţi dezvălui secretele celei mai puternice agenţii de informaţii din lume şi să nu rişti nimic,
pentru că sunt adversari atât de puternici, încât nimeni nu li se poate opune cu adevărat.
Dacă vor să te prindă, te prind, mai devreme sau mai târziu.
Dar, în acelaşi timp trebuie să te hotărăşti ce e important pentru tine,
şi dacă să trăieşti, ne-liber dar confortabil e ceva ce accepţi -
şi cred că mulţi acceptă, e în natura omului -
te poţi trezi zilnic, poţi să mergi la muncă, îţi iei banul grămadă,
pentru o muncă relativ uşoară, împotriva interesului public,
şi să te culci seara după ce te uiţi la programele favorite. Dar...
dacă îţi dai seama că asta e lumea la a cărei creaţie contribui,
şi că va fi din ce în ce mai rău cu generaţiile viitoare,
care extind capacităţile unei arhitecturi de opresiune,
îţi dai seama că poţi să accepţi riscul şi că nu contează rezultatul
atâta timp cât publicul are dreptul să decidă cum se aplică.
De ce i-ar interesa pe oameni că sunt supravegheaţi?
Pentru că şi dacă nu faci ceva greşit, eşti urmărit şi înregistrat.
Iar capacitatea de stocare a sistemului creşte an de an, consistent, cu ordine de mărime,
şi nu va fi nevoie ca tu să fi făcut ceva greşit;
va fi destul să fi bănuit de cineva, chiar pentru un telefon greşit,
şi ei se pot folosi de sistem să-ţi verifice toate deciziile pe care le-ai luat în trecut,
toţi prietenii cu care ai discutat ceva
şi să te atace pe baza lor, să trezească suspiciuni
asupra unei vieţi inocente şi să facă pe oricine să pară rău-intenţionat.
Stăm într-o cameră în Hong Kong
pentru că tu ai călătorit până aici.
Spune-mi de ce ai venit aici.
Vor fi voci care vor specula că intenţionezi să fugi
în ţara pe care mulţi o vedem ca inamicul nr. 1 al SUA, în China,
şi că vei căuta ajutor de la un inamic al SUA,
unde intenţionezi să ceri azil. Ne poţi spune ceva despre asta?
Sigur.
Sunt câteva afirmaţii discutabile în aceste argumente
referitoare la alegerea mea de a fi în Hong Kong.
Primul: China nu e un inamic al SUA. Nu este.
Există conflicte între guvernul SUA şi Partidul Comunist Chinez.
Dar nouă, oamenilor nu ne pasă. Facem comerţ liber. Nu suntem în război.
Nu suntem în conflict armat şi nici nu vrem să fim. Suntem cei mai buni clienţi unii pentru alţii.
În plus, Hong Kong are o bună tradiţie în privinţa libertăţii de exprimare.
Oamnii spun: "O, China, cenzură mare." Pe continent au restricţii severe contra exprimării libere,
dar în Hong Kong protestele de stradă pentru exprimarea punctelor de vedere sunt tradiţionale.
Internetul nu e filtrat aici
mai mult decât vreun guvern Occidental.
Cred că guvernul Hong Kong e independent în relaţia cu multe guverne de vârf Occidentale.
Dacă motivele tale ar fi fost să prejudiciezi SUA şi să-i ajuţi pe inamicii ei, sau dacă ai fi urmărit câştiguri personale,
ai fi putut face lucruri cu aceste documente ca să-ţi atingi scopurile şi nu ai făcut-o?
O, sigur. Oricine în locul meu, cu acces la capacităţile tehnice pe care le-am avut,
ar fi putut să afle secrete, să le pună pe piaţa liberă spre Rusia. Ei mereu au o uşă deschisă, ca şi noi.
Am avut acces la toate listele celor angajaţi la NSA, a întregii comunităţi din Informaţii,
şi a bunurilor ascunse peste tot în lume, locaţia fiecărei staţii pe care o avem, ce misiune au etc.
Dacă vroiam să fac rău SUA... puteam să întrerup sistemul de supraveghere într-o după-amiază.
Nu asta e intenţia mea. Cred că oricine care face astfel de afirmaţie
ar trebui să se gândească, dacă ei ar fi fost în locul meu,
când ai o viaţă privilegiată - trăieşti în Hawaii, în Paradis, faci o tonă de bani -
ce te-ar determina să laşi totul în urmă?
Cel mai mult mă tem ca aceste dezvăluiri să nu ducă la nicio schimbare pentru America.
Oamenii vor vedea în presă toate aceste dezvăluiri.
Vor şti amploarea puterii pe care doreşte să şi-o aroge guvernul, unilateral,
ca să creeze un şi mai mare control asupra societăţii americane şi globale,
şi să nu vrea să îşi asume riscurile necesare, să-şi susţină drepturile şi să lupte pentru schimbare,
să-şi oblige reprezentanţii să le ia partea şi să le susţină interesele...
În lunile şi anii ce vor urma, lucrurile se vor înrăutăţi,
şi va veni o vreme când politica se va schimba,
pentru că singura restricţie a acestor activităţi de supraveghere sunt politicile de stat.
Chiar şi înţelegerile cu alte guverne suverane,
le considerăm ca pe o stipulare politică şi nu o literă de lege.
Din acest motiv, va fi ales un nou lider, vor schimba placa şi vor spune că...
... din cauza crizei şi a pericolelor cu care ne confruntăm în lume, o nouă ameninţare neprevăzută,
... că au nevoie de o şi mai mare autoritate, iar oamenii nu vor mai putea face nimic ca să se opună
şi tirania va fi livrată la cheie.